Ei...
Sofie.
Anteeksi, luulin jonkun tulevan. –Vain sinä ja minä olemme täällä.
Voisitkohan sinä tehdä minulle palveluksen?
Minkä?
Kauluksessani on irtonainen lanka. Se tekee minut hulluksi.
Näetkö sen? –En.
Varovasti...
Noin. –Kiitos.
Olkaa hyvä.
Mitä tekisinkään ilman sinua.
Sofie... –Niin?
Sinun olisi pitänyt koputtaa.
Sain sen melkein! –Siellä oli puoli tusinaa kätyriä.
Ei vain saarnamies vaan kokonainen joukko.
Jos tapat hänet, he raivostuvat. –Se ei ole minun ongelmani.
On, jos he käyvät kimppuusi. Ja sen he tekevät.
Ei sillä väliä kunhan hän kuolee!
Mikä teitä vaivaa? –Mitä tarkoitat?
Johto, sinä, Jeesus, Johannes Kastaja, koko joukko!
Tuhlaatte elämänne. –He tekivät sen mikä pitikin tehdä.
Vielä mitä! Pitikö Herran kuolla?
Entä, jos he olisivat sanoneet: Alas ristiltä! Ja Jeesus olisi tehnyt sen.
Mitä vahinkoa siitä olisi ollut? –Tyhmintä mitä olen kuullut...
Ei, tyhmintä on kuolla jos ei ole pakko.
Kuolla, koska on väsynyt elämään. –Ei ole totta.
Onpas, ja sinä tiedät sen. Ja on toinenkin asia mikä on totta.
Mitä elämään tulee, niin kuoleminen on helpointa.
Entä Sofie?
Mitä hänestä? –Jos tapat miehen, mitä sitten?
Sofie yrittäisi estää heitä. –Hän on kokonaan Herran pauloissa.
Hän on yhä yksi meistä. –Ei, hän asuu miehen talossa.
Se piru kastoi hänet. Sanoi Sofien olevan aarteensa.
Vähät minä siitä mitä mies hänestä sanoi. Tiedän mitä Sofie tekisi.
Hän ei katsoisi vierestä kun yksi hänen omistaan tapetaan.
Hän on oikeassa.
Tulkaa.
Entä hänen jalkatukensa? –Sitä ei tarvita, he tietävät jo.
Moni meistä oli väärässä sinun suhteesi.
Sen jälkeen mitä teit Jonesille...
Olet hyvä poika, Ben Hawkins.
Näyttääkö tuo oikeudenmukaisuudelta?
Pidä suusi kiinni.
En tiedä mistä puhut. –Hän on kai tuolla heidän kanssaan?
Kuka? –Poika. Ben, ystäväsi.
En sanonut, että hän on ystäväni. –Enemmänkin ehkä?
Sanoin, että tunnen hänet.
Etkö ollutkin heidän kanssaan? Olet yksi heistä.
En enää. –Miksi petät yhä itseäsi?
Olet menneisyytesi vanki. Vain minä voin vapauttaa sinut kahleistasi.
On aika valita, Sofie. Sinun on tehtävä valintasi.
He tai minä.
Valitse!
Painu helvettiin!
Sinnekö? Miksi?
Aion tuoda sen tänne.
Ajattele asiaa.
Miljoonat maalaiset seuraavat häntä.
Miksi? Hänen kauniiden sanojensa tähden.
Mutta sinä olet aito.
Jos näytät kykysi, he kerääntyvät ympärillesi kuin Tiptonissa.
Pyhässä kaupungissako? –Juuri niin. Benjamin St. John!
Lyöt sen pirun hänen omilla eväillään.
Näytä heille miten se tehdään.
Olisinko vain parantavinani? –Kuka sanoo, että se on petosta?
En pysty siihen. –Pystytpäs.
Näin mitä teit pojalle, kun maailmanpyörä romahti.
Näitkö miten se toimi? –Äiti rukoili poikansa puolesta.
Ja sinä vain katsoit poikaa.
Silloin hän virkosi. –Ei se niin mennyt.
Otin naisen elämän ja annoin sen hänen pojalleen.
Mitä väliä sillä on? –En voi parantaa ketään noin vain.
Voin vain siirtää elämän yhdestä ruumiista toiseen.
Eli...
Kun parannat jonkun... –Minun on vahingoitettava toista.
Tervetuloa kyytiin, veli Justin.
Jonesy panee lukon kiinni, käynnistää laitteen ja kieputtaa häntä ympäri.
Sillä aikaa sinä alat parantaa. Tee saarnaajalle sama kuin naiselle.
Hän on vanki. Ei pääse minnekään.
Veli Justin parka... Hänellä oli varmaan huono sydän!
Ei jälkeäkään. Luonnollinen kuolema.
He itkevät ja ulvovat. Hakkaavat itseään rintaan.
Mutta he eivät voi syyttää meitä.
Pakkaamme kamamme ja häivymme. Helppoa.
Se saattaisi toimia. –Täydellistä!
Mutta Sofie jää tänne. –Me löydämme hänet.
Loistava suunnitelma. Olemmeko yhtä mieltä asiasta?
Entä jos saarnaaja ei halua kyytiin?
Anna minun hoitaa se.
Lopeta kiemurtelu!
Turpa kiinni!
Äiti...
Töihin siitä!
Siellähän sinä olet. –Niin olen.
Olen etsinyt sinua kaikkialta.
Mikä hätänä? –Ei mikään.
Lib...
Minä en voi. –Mitä?
En voi olla tällainen. En halua puhua siitä.
Teen vain jotain kamalaa joten anna minun olla.
Onko kyse Sofiesta? –Helvetti soikoon!
Mitä pirua sinä naurat?
Arvasin ensimmäisen kerran mitä nainen ajattelee.
Hyvä että ymmärrät minua. –Niin teenkin ja se on hienoa.
Että minä olen tylsä? –Ei, että tiedän mikä on tilanne.
Etkä sinä ole tylsä.
Olet vaikka mitä, mutta et tylsä.
Pidätkö yhä hänestä? –En.
Rakastatko minua? –Kyllä.
Sinun on parasta rakastaa.
Norman...
Ajattele, jos et olisi löytänyt meitä sinä iltana.
Luuletko, että kaikki olisi toisin nyt?
Luulin palvelevani Jumalaa.
Luulin, että olimme Jumalan lapsia.
Toivon, että olisin tehnyt parempia päätöksiä.
Mutta ne kaikki ovat minun.
Lapset ja Eleanor.
Mitä syntejä.
Mustia syntejä.
Niitä ei voi sovittaa.
Kun kuolen, joudun helvettiin.
Jos minulla on hyvä tuuri –
veljeni odottaa minua.
Tulen pian takaisin.
Hyvää päivää, Iris–neiti. Asia koskee palkkiota.
Käykää sisään.
Mukava tavata.
Piru parka...
Olkaa hyvä.
250 dollaria kuten sovimme. –Kiitos.
Ette arvaa, miten jännittävää... –Iris.
Justin.
Et sanonut, että meillä on vieraita.
He ovat tivolin väkeä. –Niinkö?
Kiitimme juuri sisartanne hänen vieraanvaraisuudestaan.
Se on lapsille. –Sehän on selvä.
On kunnia saada tavata teidät. –Kiitos.
Olemme kuunnelleet teitä radiosta. Olette inspiroineet meitä kaikkia.
Tavallaan olemme samalla alalla.
Todellako, herra...? –Samson. Juuri niin.
Veli Varlyn. Meillä on vieras.
Mitä silmäni näkevätkään!
Olemme tavanneet maailmalla.
Muistatko Sabinan? Daily Brothers –sirkuksesta.
Se lopetti äskettäin toimintansa. –Todellako?
Sääli, pidin heistä. –Hyvänen aika, tunnette toisenne...
Mikä uskomaton sattuma! –Maailma on pieni.
Niin, ja pienenee yhä.
Meillä on sisäkkö jonka ehkä tunnette.
Ihastuttava tyttö. Hänen nimensä on Sofie.
Ei kuulosta tutulta.
Olen pahoillani, että meidän on kiirehdittävä. Show alkaa kohta.
Kiitoksia paljon, rouva.
Näkemiin.
Unohdin melkein. Rollo.
Kaksi vapaalippua Colossukseen, mahtavimpaan maailmanpyörään.
Olisi suuri kunnia jos te ja Iris–neiti tulisitte.
En minä voi... –Lapsetkin uskaltavat.
Sisareni pelkää korkealla. Minä... –Rollo.
Ei ollut tarkoitus saattaa teitä kiihdyksiin.
Näkemiin, pastori.
Mitä pirua oikein teet? Hän jo melkein otti liput.
Varmastin vain, että hän suostuu. –Miten niin?
Hän ei voi olla suostumatta.
Tietääkö hän Sofien kuuluvan meihin? –Hän näytti sen selvästi.
Piru vieköön!
Ettekö nähneet häntä talossa? –Hän ehkä oli asioilla.
Ei, Osgood on vartioinut taloa.
Kuin etsisi neulaa heinäsuovasta. –Se ei ole minun vikani.
En ole sanonutkaan. –Suu kiinni, yritän ajatella!
Hän on varmaan piilottanut tytön jonnekin valttikortikseen.
Mutta hän kuolee ennen kuin ehtii ottaa valttikortin käyttöönsä.
Mitä teemme?
Unohtakaa hänet. Noudatamme suunnitelmaa.
Kun kaikki on ohi, jäljitämme ja haemme hänet luoksemme.
En pidä siitä. –Luuletko, että minä pidän?
Entä jos hän on kuollut?
Jos hän on kuollut...
Jumala auttakoon laaksossa olijoita. Jokaikistä heistä.
Päästäkää minut!
Auttakaa minua!
Päästäkää minut ulos täältä!
Avaa ovi, Apollonia.
Mitä sinä teet täällä? Käskinhän sinua jättämään minut rauhaan.
Päästä minut sisään!
Justin, lopeta!
Ei!
Sano se!
Jokainen profeetta hänen talossaan.
Se ei voi olla hän.
Mitä sinä teet?
Lopeta!
Äiti...
Ei!
Älä...
Tämä on sinun talosi.
Hyvää iltaa.
Olen pahoillani.
Meidän on huolehdittava omistamme.
Emme voi hylätä poikaa sen jälkeen mitä hän teki Jonesille.
Mutta kuitenkin...
Felix halusi, että laittaisimme pukujen alle pitkät alushousut.
Kutsuisimme sitä Salomen tanssiksi. Jotain raamatullista paskaa!
Hän on vain peloissaan.
Niin minäkin.
Mitä tämä on? –250 dollaria.
En voi ottaa niitä vastaan. –Meidän on huolehdittava omistamme.
En pidä siitä. –Miksi et? Tekee meille vain hyvää.
Se on ansa. –Niin varmaan.
Odota täällä. Anna minun polttaa se. –Ei, me menemme maailmanpyörään.
Mutta se on ansa! –Ainoa tapa houkutella hänet esiin!
Pyydän...älä tee sitä.
Varlyn...
Veljeni.
Olet kärsinyt paljon takiani.
Olet keppini ja sauvani.
Sinun on uskottava.
Kipu on välttämätön sivuvaikutus.
Ihmiset eivät tee muuta kuin nukkuvat näissä kaupungeissa.
Koko päivän töissä, kotona... He ovat unissakävelijöitä.
Me herätämme heidät. –Me herätämme heidät.
Mukavaa, että pääsitte tulemaan. –Hauskutatte uskovia veljiämme.
Läsnä on naisia ja lapsia, joten voivatko miehenne jättää aseensa?
Valitan, mutta se ei käy. Pastori on jo yritetty murhata kerran.
Luin lehdestä. Rullatuolissa istuva vanhus ampui häntä!
Eihän sinulla ole asetta?
Ei tietenkään. Hän on oikeassa, ei aseita lasten joukossa.
Unohda se. –Ei, sisareni on oikeassa.
He saavat jättää aseensa autoihin.
Kuulitte mitä hän sanoi.
Hyvä.
Sisareni ja minä haluamme tehdä kierroksen maailmanpyörässänne.
Iris–sisarellani on korkean paikan kammo, mutta nyt hän voittaa sen.
Hän on saanut vaikutteita veljiltä. Hekin ovat voittaneet vaikeuksia.
Mikä tyyppi!
Tervetuloa, veli Justin. –Kiitos.
Selvä, pojat.
Tulkaa lähemmäs, veljet ja sisaret!
Nähkää uskomaton Benjamin St. John!
Avaa silmäsi, tämä on upeaa.
Älä tee niin! –Benjamin St. John.
Sinun on oltava vahva...
Tervetuloa Benjamin St. Johnin ristiretkelle ja herätyskokoukseen!
Nimeni on Lazarus du Bois ja olen elävä esimerkki...
Riittää.
Veljet ja sisaret, tässä hän on!
Pastori Benjamin St. John. –Riittää jo.
Sulje musiikki.
Ketkä tarvitsevat parannusta?
Mikä sinua vaivaa? –Hän on kuuro.
Hän on ollut kuuro syntymästään.
Justin, mitä nyt?
Auttakaa!
Kiitos.
Mikä sinua vaivaa? –Hänellä on keuhkotuberkuloosi.
Alexej...
Auttakaa!
Alexej!
Pysäyttäkää!
Voit hengittää nyt.
Se on poissa!
Pysäyttäkää maailmanpyörä! –Rauhoitu.
Auttakaa!
Pysähdy!
Huolehtikaa tytöstä!
Pieleen menee, juokse! –Mitä?
Juokse!
Siellähän sinä olet...
Tuomitsen sinut kaikista pahoista teoistasi!
Hyvä jumala...
Olen Herran vasen käsi!
Korjaan sen minkä vihollinen kylvi!
En tunne armeliaisuutta enkä sääliä!
Pahat tekosi lepäävät päälläsi!
Kristuksen voima käskee sinua!
Katso, pyhä pahuus on tullut!
Katso itseäsi, poika. Mikä surullinen näky.
Niin nuori...
Sofie...
Hän odottaa sinua.
Missä oksat kohtaavat siellä asuu tumma sydän.
Olen nopea. Et joudu kärsimään.
Tule valtakuntani!
Työnnä se syvään!
Sofie! Minä tässä, Jonesy. Kuinka voit?
Älä liiku.
Tule, viemme sinut täältä.
Varo.
Helvetti, avaimet!
Sofie? Älä!
Hän elää!
Meidän on lähdettävä. –Ei ilman heitä!
Kultaseni...
Heitä on tuhansia ja kaikki seuraavat saarnaajaa.
Kun he saavat tietää mitä Ben teki... –Emme voi jäädä.
Arvaa, mistä lyön vetoa?
Jonesy on jo varmaan lähtenyt. Hän odottaa meitä jossain.
Luuletko niin? –Tietysti.
Hän on vastuunsa tunteva kaveri. Hän haistaa vaikeudet jo kaukaa.
Tulehan tyttö.
Näittekö mitään?
Aja. –Emme voi vain...
Sanoin, aja.