Всім привіт.
Напевно, ви цікавитесь історіями.
Ельфи обожнюють розповідати. Б'юся об заклад, ви й не здогадувалися.
Ви, мабуть, взагалі мало знаєте про ельфів.
До речі, одна цікава подробиця:
ельфам під силу лише три справи.
Перша — ельфи шиють черевики, але тільки вночі, коли чоботар спить.
Ледащо! Навіть каблук прибити не можеш!
Також можна пекти печиво в дереві.
Але влаштовувати піч у дуплі небезпечно...
...особливо сухим літом.
Краще робити черевики!
Третю роботу...
...вважають за свято або ж за дарунок долі.
Кожний ельф мріє про те...
...що потрапить до Майстерні іграшок Санта-Клауса.
До Різдва всього два тижні!
Ця робота тільки для ельфів.
Наші моторні пальці, запал і живий розум...
...незамінні при виготовленні іграшок.
Намагалися залучити гномів і тролів...
...але гноми — ті ще п'янички.
А тролі не привчені до туалету.
Ну, а люди в Майстерні Санта-Клауса взагалі зайві.
Але років 30 тому все змінилося.
І, як ви могли здогадатися, це і є початком нашої історії.
ЕЛЬФ
Яка хороша дитинка. Малесенький.
Ось і ліжечко.
Ой, як тобі зараз буде зручно.
Лягай, золотко.
Вже час спати.
Може до наступного Різдва в тебе буде свій дім.
З Різдвом, янголятко!
Ну, все, все, досить!
Залишився позаду ще один дуже вдалий рік.
Всі гарно потрудилися...
...і саме час готуватися до наступного Різдва.
А що це за подарунок у мішку?
Підгузки «Малюк Бадді».
Його звуть Бадді. Він, мабуть...
...заліз до твого мішка в притулку.
Що будемо робити?
І Санті довелось приймати рішення.
На щастя, коли мова йде про дітей, він дуже піддатливий.
Отже, Бадді залишився зі старшим ельфом, який завжди мріяв про дитину
...але так захопився іграшками...
...що забув завести сім'ю.
Санта!
Так, так, я виростив Бадді.
Я став його названим батьком.
І хоча Бадді ріс вдвічі швидше за інших...
...він був такою самою дитиною, як і всі.
Не так швидко, Бадді!
Ну, практично, як всі.
Перш ніж розпочати вивчення складання нових графічних мікропроцесорів...
...повторимо кодекс ельфів.
Пункт перший.
Кожен день вважай Різдвом.
Пункт другий.
У списку гарних кожному знайдеться місце.
Пункт третій.
Співай веселіше та радість неси, Різдво наступає — почують хай всі.
Одного дня, коли Бадді подорослішав, я взяв його собі в учні.
Я ніколи тут не був!
Ну, саме час тобі повчитися ремеслу.
Санчата Санти!
З твоєю допомогою вони злетять.
Я думав, чарівні олені змушують їх летіти.
А звідки, по-твоєму, вони набираються чар?
З різдвяного духу.
Це всі знають.
Може, це і безглуздо звучить...
...але багато жителів півдня не вірять у Санта-Клауса.
Що?
А хто ж тоді, на їх думку, кладе іграшки під ялинку?
Ходять чутки, що це роблять батьки.
Це... Це просто смішно.
Тобто, батьки не зможуть впоратися за одну ніч.
А щодо печива Санти? Його теж батьки з'їдають?
Так, розумію, розумію.
Але з кожним роком все менше й менше людей вірять в Санту.
Нам загрожує справжня енергетична криза.
Поглянь-но, як впали показники Клаусометра.
Просто жах.
І тому ще в 60-ті я винайшов це диво техніки.
Що це?
«Санчата-3000».
З реактивним двигуном потужністю у 8 500 оленячих сил.
Без нього санки далеко не полетять.
Але, схоже, перегоріла обмотка.
Ти мені не допоможеш?
А я зможу?
Безперечно, сім'я і друзі прийняли Бадді...
...але бути людиною в світі ельфів — нелегке завдання.
Привіт, Мінь-Мінь.
Я не встигаю виконати денну норму.
Нічого, Бадді.
Скільки чарівних екранів ти змайстрував?
Кажи, Бадді, скільки?
Всього 85.
Вісімдесят п'ять.
Це означає...
...на 915 менше, ніж потрібно.
Як погано.
Давай, так і скажи...
...що я не годжуся для Майстерні іграшок.
Я нікчемний тюхтій.
Ні, Бадді, ти не нікчемний тюхтій.
У кожного з нас свій особливий талант.
У всіх однакові таланти, крім мене.
У тебе багато талантів.
Виняткових талантів, наприклад... Виняткові таланти?
Ти поміняв батарейки в датчику диму.
Точно, пальчикові!
І через півроку ти поміняєш їх знову, правда?
І в хорі ельфів баритоном співаєш тільки ти.
На цілу октаву нижче за всіх!
Так чудово!
Бачиш, Бадді? Ти не нікчемний тюхтій.
Просто, ти особливий.
І Бадді направили туди, де працюють особливі ельфи.
ВИПРОБУВАННЯ ІГРАШОК
Привіт, Фум-Фум.
Не хочеться просити, але можеш допомогти мені з чарівними екранами?
— Запросто! — Дякую!
Бадді мене підвів.
Лум-Лум і Чу-Чу працювали всю ніч.
А добре ти вчора придумав про таланти.
Прикро за хлопця. Сподіваюся, він не здогадається.
Якщо Бадді досі не зрозумів, що він людина...
...то вже ніколи не зрозуміє.
Якщо Бадді досі не зрозумів, що він людина...
...то вже ніколи не зрозуміє.
Здається, замалі.
Ти особливий.
В тебе поганий вигляд, Бадді. Що з тобою?
Все в нормі. Потрібна лише склянка води.
Бадді!
Бадді, тобі зле?
Вибач, тато.
Я маю побути на самоті.
Бадді, прийшов час поговорити.
Бадді, ця розмова, мабуть, запізніла.
Ти вже давним-давно повинен був про все дізнатися.
І я розповів Бадді про те, як у молодості його батько...
...закохався...
...в прекрасну дівчину на ім'я Сьюзен Уеллс...
як Бадді народився на світ, як мати здала його в сирітський притулок.
І незабаром померла.
Я пояснив Бадді, що батько навіть не знав про його народження.
А головне, я пояснив йому, де знайти батька.
В чарівному місті під назвою Нью-Йорк.
Мій батько там працює?
В Емпайр-Стейт-Білдінг.
Бадді, пошукаємо під снігом ягоди?
Не зараз, тупику.
— Привіт, Бадді. — Ой.
Привіт, Леоне.
Друже, чому в тебе сумне обличчя?
Виявилося що... Що я не ельф.
Звичайно, ні. Ти здоровань і голишся з 15-ти років.
Тато говорить, мій справжній батько живе в далекому чарівному місті.
Що ж мені робити?
У тебе хоч батько є.
А мене зліпили зі снігу і кинули на морозі.
І я все життя прожив на Північному полюсі.
Бадді, я багато разів облетів світ...
...коли був юною, безтурботною сніговою хмарою.
У світі багато дивовижних істот.
Окрім собак. До речі, не їж жовтий сніг.
Це я знаю.
Я просто хотів сказати...
...тобі випала чудова нагода дізнатися, ким ти є насправді.
Чув, що ти замислив подорож до великого міста?
Так. Я нервуюсь.
Леон сказав, в Нью-Йорку все інакше.
Не звертай на Леона уваги.
Він ніде не бував, у нього навіть ніг нема.
А я бував у Нью-Йорку тисячі разів.
Правда? І як там?
Я маю тебе застерегти.
По-перше, якщо побачиш на вулиці жуйку, не підбирай її.
Це не ласощі.
По-друге, в місті близько 30-ти «Піцерій Рея».
Але справжню піцу готують лише на 11-ій вулиці.
А якщо побачиш вивіску «Піп-шоу»...
...це ще не означає, що можна поглянути на подарунки до Різдва.
Скоріше б побачити батька.
Ми покатаємося на ковзанах і поїмо солодощів.
Це окрема тема розмови.
Знаєш, Бадді, твій батько...
...він у списку поганих.
Ні!
Ви вирішили забрати книги?
Я розумію, що ви робите. Ви вирішили виставити мене лиходієм...
...тоді як самі не заплатили вчасно.
Але ж діти обожнюють книги!
Я знаю.
Я особисто проводжу всі опитування, і мені це приємно.
Зрозумій, деякі люди просто забули, що головне в цьому житті.
Це не означає, що вони не зможуть знову знайти вірний шлях.
Може, їм просто не вистачає Різдвяного духу?
Я вмію веселити!
Це я знаю.
Я ніколи не забуду про тебе.
А тепер йди.
Синку.
Бувайте, хлопці!
— Бувай, Бадді! — Бувай, Бадді!
— Бережи себе! — Прощавай!
До побачення!
Прощавай, Бадді.
Щасливо!
Прощавай! Сподіваюся, ти знайдеш батька.
Дякую, містере Нарвале.
До побачення.
Привіт! Як тебе звати?
Мене — Бадді.
Давай обіймемось.
Я лише хотів обійнятися!
Привіт! Привіт!
Дякую. Дякую.
Найкраща в світі чашка кави
Мої вітання! Ви зробили це!
Найкращу в світі чашку кави!
Молодці!
Приємно познайомитися.
Привіт.
Санта! Сант...
Ні. Не Санта.
Дякую. Дякую.
Дякую.
Ти з глузду з'їхав?
Йди, забирайся звідси.
ЕМПАЙР-СТЕЙТ-БІЛДІНГ
— Привіт. — Привіт.
О, яка краса!
Як різдвяна ялинка!
Перевидати? Розорити мене хочете?
Бракує двох сторінок. Історія втрачає сенс.
Невже ви думаєте, що діти помітять? Їх цікавлять лише картинки.
Вибачте, залишаю вас, тут працює мій батько.
На все добре! Ой, я забув вас обійняти!
Не знаю, Конні. Я ніколи не обрізала кошенятам кігті.
Скільки? Вісім?
Я не знаю, якщо буде час.
Ну, добре. Прихопи їх на вихідні, побачу, що зможу зробити.
Ні, грошей я не візьму, привозь, а там буде видно.
Перепрошую. Мені потрібен Уолтер Хоббс.
Я Бадді, ельф.
Га, сміхота.
— Хто вас прислав? — Тато-ельф.
— Тато-ельф? — Так, з Північного полюса.
— З Північного полюса? — Так.
— Отже, ми відправляємо? — Ні.
Ми викинемо на вітер 30 тисяч доларів, щоб дітлахи дізналися...
...що сталося з паршивим цуценям і голубом.
Відправляй!
— Так. — Містере Хоббсе...
— Ви дуже зайняті? — Кажи.
Здається, Вас тут хочуть привітати з Різдвом.
Тато!
Ну, гаразд, тільки швидко.
Я йшов день і ніч, щоб знайти тебе!
І прийшов, мабуть, з Північного полюса.
Саме так.
Схоже, тобі подзвонив Санта?
Ну, звичайно, на мобільний.
Правда?
— Продовжуй. — Продовжувати що?
Ти ж збираєшся заколядувати? Бо я мушу працювати далі.
Заколядувати?
Так...
Так, татку, для тебе, що завгодно.
Я зі своїм татком
І ми ніколи раніше не бачились
І я йому співаю
І я виріс в прийомній сім'ї
Але ти не знав, що я народився
Тож, я тут
Знайшов тебе, татку
Та здогадайся
Я тебе люблю, люблю тебе, люблю
Це, дивно.
Зазвичай моє ім'я просто вставляють в якусь колядку.
Це я, твій син. Мене народила Сьюзен Уеллс.
Вона не сказала тобі. А...
Але тепер я тут. Це я, Бадді.
Сьюзен Уеллс? Ти сказав Сьюзен Уеллс?
Так.
Хто заказав поздоровлення?
Я не вітаю тебе з Різдвом.
— Викличте охорону. — Гарна думка.
І я хочу пошепотітися.
Заждіть, Уолтер — мій батько!
Твій батько зараз зайнятий.
Нічого, я зайду пізніше.
Знаєш, ти краще не заходь.
— Бо знов опинишся на полюсі у Санти. — Гаразд.
Повертайся в «Гімбелс».
Вибачте! Пробачте!
Фруктовий дезодорант.
Фруктовий? Ух, ти!
Вибачте.
Хочете пройти?
Оце так туалет!
Просто величезний.
«Подарунок для коханих».
Гей, хлопче, йди сюди.
— Я? — Так, ти.
Чого ти тут вештаєшся?
Тебе не повинно тут бути.
Подарунки на перерві будеш обирати.
— Йди нагору. — Гаразд, я не знав.
А повинен був знати.
— Ви сердитесь на мене? — Ні.
— Точно? — Не серджуся. Йди працювати.
Добре.
Ой, що це?
Це Північний полюс.
Ні, не схоже.
— Схоже. — Ні, не схоже.
— Схоже. — Не схоже, де сніг?
Чого посміхаєшся?
Посміхатися — моє улюблене заняття.
Робота — ось твоє улюблене заняття.
— І тільки робота. — Ясно.
— Зроблю оголошення. — Гаразд.
Слухайте всі, завтра о 10 ранку до міста прибуває Санта.
Санта! О, Боже!
Санта, сюди? Я його знаю!
Ми знайомі.
І він сфотографується з усіма дітьми.
Тільки збережіть чеки.
— О десятій ранку. — О десятій ранку.
— Санта прибуває до міста. — Так.
Розпишіться, бос.
Привіт.
Санта приїжджає.
Краєвидом милуєшся?
Ти чудово прикрасила ялинку.
Залицяєшся до мене? Тебе до цього Крампет підбив?
Я не залицяюся.
Просто радію зустрічі з людиною, яка захоплюється культурою ельфів.
— Я намагаюся скоротати свята. — Скоротати?
Різдво — найкращий день у році!
— Досить балачок. — Так-так.
Схоже, треба заспівати колядку.
Відчепись.
Співай веселіше та радість неси, Різдво наступає — почують хай всі.
Дякую, але я не співаю.
О, це так само просто, як говорити.
Тільки голосніше, трохи протяжніше та голосом робиш то вгору, то вниз.
Я вмію співати, просто не збираюся цього робити.
Особливо при сторонніх.
Вмієш наодинці, зможеш і на публіці. Хіба є різниця.
Це величезна різниця.
Нема ніякої. Зажди.
Я співаю. Зараз я в магазині та співаю
Гей! На Північному полюсі не співають.
— Ще й як співають. — Ні, це не так.
— Ми завжди співаємо. — Ні, не співають.
Особливо, коли майструємо іграшки.
Бачиш?
Шановні покупці!
Оплатіть ваші покупки.
Через 10 хвилин магазин зачиняється.
Гаразд, мені вже час додому.
Але ж Санта приїжджає, треба приготуватися!
Побачимось завтра.
— Бадді. — Джові.
— Привіт. — Привіт.
Джові.
Я, повечеряю в спальні, у мене купа невідкладних справ.
— Ти впевнений? — Так, стільки всього накопичилося.
А я можу поїсти у себе в кімнаті?
— Ні. — Чому?
Тато ж вечеряє в спальні.
В мене стільки уроків накопичилося, я нічого не встигаю.
Ти їси тут.
Ласкаво присимо, Санта!
Забирайся! Нема чого витріщатися!
Йди геть!
Тато?
Тато, привіт! Це я!
Тато! Тато! Тато!
— Зачекай! — Я лишень несу татові подарунок.
— Можна я віднесу? — Гаразд.
Скажіть тільки, що подарунок від його сина.
І що я його люблю, він найкращий тато у світі.
Які ви сильні, хлопці!
Як класно!
— Гей, ти. — Я?
Підійди. На пару слів.
Про що ти хочеш поговорити?
Як уранці ти опинився в жіночій роздягальні?
Ти співала.
Отже, причина не в тому, що я голяка приймала душ?
Я не знав, що ти гола.
А навіщо ти так рано прийшла?
В мене воду відключили.
А що ти вранці тут робив?
Прикрашав залу.
— Ти все це зробив? — Угу.
Ніхто б так гарно не зробив.
Правда?
Слухайте, бачили, що коїться?
Гарно, навіть занадто гарно.
Господарі, напевно, найняли професіонала.
Хтось зазіхає на мою посаду. Але ж ми заодно, так?
Звільнять нас точно разом.
Тож якщо щось пронюхаєте, повідомте мене.
Третя частота, пароль: «Новий мішок Санта-Клауса».
Ясно?
Зав'язуй широкою стрічкою.
— Це неможливо. — Широкою!
А взагалі, у тебе найгарніший голос...
...на всьому білому світі.
Санта.
Санта! Це я, Бадді!
— Привіт, Бадді! Як життя? — Санта!
Це я!
Готовий до зустрічі з Сантою? — Санта!
— Хто ти такий! — Ти з глузду з'їхав?
— Я Санта-Клаус. — Ні, ти не Санта!
Зрозуміло, це я! Хо-хо-хо.
Якщо ти Санта, відповідай, яку пісню я співав на твоєму Дні народженні?
«З Днем народження», звичайно!
Хо-хо-хо.
— Хлопче, скільки тобі років? — Чотири.
— О, вже великий! А як тебе звати? — Пол.
— Що тобі подарувати на Різдво? — Не відповідай йому.
Він брехун.
Не заважай дитині.
Огидно! Як тобі не соромно брехати?
— Заспокойся вже. — Посміхніться!
Ти наскрізь просяклий брехнею.
— Що ти сказав? — Ти брехун.
— Я брехун? — Так.
— Все, ти труп. — Брехун?
Він пожартував.
— Від тебе тхне. — Вітаю з Різдвом.
Тхне відбивною і сиром. У Санти інший запах.
Він самозванець!
Брехун! Брехун!
— Йди сюди! — Брехун!
Він самозванець!
Куди тепер дінешся, а? Куди дінешся?
Що тут коїться?
Ні!
Він не Санта-Клаус! Він не Санта!
«Подарунок для коханих».
Татові
— Що це? — Не заходь.
Ясно.
— Так. — На першій лінії поліція.
Поліція? Алло.
Тато!
Я знав, що ти прийдеш! Я так тебе люблю!
Інспекторе Томе, це мій тато, Уолтер.
Він вніс заставу. Мені дозволили зробити один дзвінок.
І я сказав: «Я знаю, кому треба зателефонувати. Уолтеру Хоббсу».
І ти приїхав! Ну, звичайно!
А мені казали, що ти не приїдеш. Всі так мені казали.
Хто ти такий і чого від мене хочеш?
Я Бадді, твій син.
Зажди...
Скажи, звідки в тебе це фото?
Тато-ельф дав його мені.
Це якийсь жарт? Чи тобі гроші мої потрібні?
Ні, я просто хотів з тобою зустрітися.
Навіщо нам зустрічатися?
Ми могли б поїсти імбирних пряників, печива...
...покататися на ковзанах та потриматися за руки.
— Ходімо зі мною. — Гаразд.
Отож, з чого почнемо?
Не їж цей мотлох.
Ха!
Давай швидше, Уолтере, у мене обмаль часу.
— Я хворий? — Так, але ми зробимо аналіз.
— Який аналіз? — З'ясуємо, чи ти справді мій син.
— Чого я сиджу на папері? — Це картки інших пацієнтів.
— Сиди тихо, а я уколю тобі пальчик. — Уколете пальчик?
— Холодне. — Сиди спокійно.
— А можна цю штучку? — Ні, не можна. Сиди смирно!
Чому там скелет? Якщо мружитися, він виглядає, як на піратському прапорі.
— В нього є ім'я? — Ні. Вибач, Бене.
— На мене чекають хворі. — Будь ласка, заспокойся.
— Він на мене сердиться. — Так, сердиться.
Перестань крутитися, мені набридло тут бути.
— А потім поїмо льодяників? — Авжеж.
Поїмо льодяників, імбирних пряників і навіть пофарбованих яєць.
— Пофарбовані яйця, то на Великдень. — Ага.
Мій палець пульсує.
Трохи поболить і перестане.
Як тебе звати?
Бадді.
— Я — Керолін. — Привіт.
— Що ти хочеш на Різдво? — Балакучу ляльку.
Добре, я замовлю за тебе слівце.
Дякую. В тебе гарний костюм.
О, це не костюм. Я ельф.
Ну, взагалі-то, я людина, але мене виховали ельфи.
А я людина, і виховали мене люди.
Чудово.
Ну що?
Це хлопчик. Бадді твій син.
Це не можливо.
Ти ж його бачив, він зовсім недоумкуватий!
Він міг впасти в стан дитячої залежності.
Ельф?
Він потребує піклування.
Ясно.
І що тепер, накажеш мені годувати його груддю?
Уолтере, відведи його додому, познайом з Емілі і Майклом.
Він вгамується...
...забуде, що був ельфом та заживе своїм життям.
Іншої поради я тобі не дам.
О, Боже! Уолтер, це ж чудово!
В тебе є ще один син.
Чудово. І чого це я одразу не зрадів?
Неймовірно!
Все це, звичайно, непросто, але ми впораємося.
— Кохана. — Що?
Він вважає себе ельфом.
Повтори ще раз?
Він вважає себе різдвяним ельфом.
Припини, не міг же він насправді уявити себе ельфом.
А потім я подорожував по Лісу з льодяників...
...повз Желейне море.
Та пройшов крізь Тунель Лінкольна.
А...
Де ти провів останні 30 років?
На Північному полюсі.
Можна кленовий сироп?
Його не додають до... спаґеті.
О, здається, в мене є трохи.
Так.
Ти любиш цукор?
Хіба в сиропі є цукор?
Так.
Тоді — так!
Ми, ельфи, обожнюємо солодке:
шоколад, карамель, іриски та сироп.
Тож, ти поживеш у нас?
А що, можна?
Так, певна річ.
— Емілі. — І довго ти збираєшся гостювати?
Ну, я ще не знаю, може, завжди.
Емілі, можна тебе на хвилинку. Ходімо на кухню.
Ти з'їхала з глузду? Нащо він тут?
Він зовсім заплутався.
Не можна викинути людину на сніг!
Чому? Він разів 15 сказав...
...що обожнює сніг.
Уолтере, він твій син.
Ти це чув?
Ти дуже дивний.
Тато!
— Що? — Підгорни ковдру, бо я так не засну.
Я не збираюсь цього робити.
Обіцяю, я одразу засну.
Ну, гаразд.
— Давай полоскочемось, тато! — Припини, Бадді, припини!
Вибач.
Лежи спокійно і засинай.
— Гаразд. — Гаразд.
Тато!
Що?
Я люблю тебе.
Добре, тепер спи.
О, дуже приємно!
Зазвичай я готую всім сніданок.
Досить, досить.
Ось так.
Дуже смачно.
— Смачно? — Смачно.
Ну, і як тобі у нас вночі спалося?
Чудово. Я спав цілих 40 хвилин.
І встиг змайструвати конячку.
О, Боже мій, невже це ти сам?
А де ти взяв дошки?
— Коханий, доброго ранку. — Доброго ранку, тато.
Уолтере, Бадді приготував сніданок. Правда люб'язно з його боку?
Та обід.
Та обід. Бувай.
— Повну тарілку, тато? — Я буду пити каву, дякую.
Добре.
Тато, це план на сьогодні.
Спочатку зробимо янголів на снігу, потім покатаємось на ковзанах.
Поїмо багато печива з шоколадною крихтою.
А ввечері усядемось і будемо обійматися.
Мені пора на роботу, Бадді.
І ще одне, якщо ти зібрався тут залишитись...
...тобі доведеться позбутися цього костюма.
Але я носив його все своє життя.
Ти зараз не на Полюсі.
— Ти ж хочеш мене порадувати, правда? — Навіть дуже.
Викинь ці рейтузи.
І якомога швидше.
Якомога швидше?
Якомога швидше.
Добре.
Трохи не забула...
Доброго ранку.
Уолтер слухає.
Вийшло! Це ти!
— Де ти взяв цей номер? — Емілі залишила про всяк випадок.
Ясно. І що, є якісь проблеми?
Біля вікна стоїть моторошний ящик, і звідти доноситься злісний рик!
Схожий на це: рррр...
Нічого страшного, Бадді, це всього лише батарея.
Просто вона нагрівається, тож ти чуєш цей звук.
Вона дуже страшна!
Навіть дуже моторошна. Вона...
Гаразд, я підійду ближче...
Зажди, ось вона.
Так-так, дійсно. Нічого страшного, все гаразд.
— Твоя правда. — Добре, я кладу слухавку.
Я люблю тебе! Подзвоню через 5 хвилин.
Ні, ні, Бадді, не треба...
Не дзвони мені, гаразд?
Точно, ти подзвони мені.
Добре, я кладу слухавку.
Я намалював метелика.
— Добре, кладу слухавку. — Я настроїв піаніно.
Я люблю тебе. Бувай.
Ммм.
— Хоббсе. — Привіт.
— Як життя? — Не вставай.
Давно не бачились. Чудово виглядаєш.
Дякую, Ви теж. Чим можу допомогти?
Чесно кажучи, мені подзвонила племінниця.
Вона дуже хоче знати, як саме цуценяті і голубу ...
...вдалося вирватися з лап злої Відьми?
Ми вже підшукуємо нову друкарню.
Так, схоже тут закралася помилка.
А може, помилилися не в друкарні?
Твій підпис, так?
— Не треба шукати крайнього. — Ще одна новина.
Навіть якщо б тут і були ті дві сторінки, все одно книжка — мотлох.
Ти бачив квартальний звіт?
— Сьогодні пришлють. — Вже прислали.
Казочка про цуценя і голуба — це удар нижче пояса, Хоббсе.
За моїми підрахунками прибуток скоротився на 8 відсотків.
На вісім.
Так не годиться!
— Ми ще надолужимо, ми... — Ні.
— Ні? Тоді... — Ні, ні, ні.
У першому кварталі ми видамо нову книгу.
У першому кварталі?
Я повернусь 24-го.
І вже тоді мені б дуже хотілось ознайомитись...
...з докладними планами з видання нової книги.
Хвилиночку, але ж 24-е — переддень Різдва.
— То й що? — Тож...
Жодних проблем. До зустрічі.
Я зібрав усі види зброї.
— Зібрав всі обладунки та здоров'я. — Майкле!
— В мене... — Майкле, це я, Бадді!
— Ти його знаєш? — Ні, ніколи раніше його не бачив.
Це я, Бадді. Твій брат.
О, Боже.
Ні, Майкле, зажди, я ж твій брат. Майкле.
Вибачте, вибачте.
Майкле, Майкле.
Майкле.
Майкле, зажди.
Майкле, Майкле.
Ну, ти й прудкий. Ледве наздогнав.
Я чекав п'ять годин. А чого куртка така велика?
Чудова новина, я бачив собаку. А ти колись бачив собак?
Напевно, бачив.
Як у школі, весело? Уроків багато, га?
В тебе багато друзів? А кращий друг є?
— В нього теж велика куртка? — Відчепись.
Син Лускунчика.
Біжи.
Кидайте в зеленого здорованя.
О, ні! З ними краще не зв'язуватись.
Забираймося звідси.
А знаєш що? Ми їх переможемо.
Тільки треба наліпити багато сніжок!
Готовий?
Почали.
Ой.
Тікаймо.
Ух ти, тікають.
Сніжку.
Ого, клас.
І звідки ти такий взявся?
— Шкода, тато не з нами. — Чого?
Бо він кращий тато у всьому світі.
Жартуєш? Він найгірший тато у всьому світі.
— Про що це ти? — Він тільки і робить, що працює.
— Працювати весело. — Але не так, як він.
Його цікавлять лише гроші. Йому плювати на тебе, на мене, на всіх.
Так, він у списку поганих.
Подобається?
Хто?
Дівчина, на яку ти дивишся.
О, так...
Так.
Запроси її на побачення.
Куди?
Ну, на побачення, повечеряти.
— Повечеряти? — Так, поїсти.
Але тільки не цукерки. І якщо вона погодиться — ти їй теж подобаєшся.
Точно тобі кажу.
Кого я бачу!
— Привіт, Джові. — Привіт.
— О, це Майкл. — Я його брат.
Привіт.
Ти тут? Тебе знову взяли на роботу в «Гімбелс»?
Ні. Мені навіть заборонено тут з'являтися.
Тож, може, тобі краще піти?
Хо-хо-хо.
Але мені так хотілося з тобою побачитися, ти дуже гарна...
І, е-е... мені дуже тепло, коли ти поруч...
І, е-е... язик німіє.
Гаразд...
Ти хочеш повечеряти?
Що? Повечеряти?
Угу.
Ну, це такий код.
Поїсти.
Ні, я тільки-но поїла.
Ясно, я зрозумів.
Але в четвер я вільна.
— В четвер, четвер?! — Пішли, все вийшло.
Домовились.
— Ну як я тобі? — А ти молодець!
— Що спочатку повісимо? — Гірлянди.
Добре, а потім?
— Дощик. — Дощик, ясно.
— Що це, чорт забирай? — Різдвяна ялинка.
— Різдвяна ялинка? — Бадді зрубав її в парку.
Емілі!
Я не розумію, чому ти так злишся.
— Вони просто розважаються. — Розважаються?
Здійснюючи злочин? Вони порушили закон, розумієш!
Так, не можна рубати дерева. Я примушу Майкла посадити ялинку.
Але йому, нарешті, весело!
Що ти хочеш цим сказати?
Не секрет, що ти досить рідко проводиш з ним час.
То заберемо його зі школи і віддамо на виховання божевільному ельфу?
Вони досхочу розважаться, порушуючи закон.
— А як ми причепимо цю зірку? — Я знаю.
І що нам далі робити? Ми не можемо лишати його на самоті.
Він нам весь будинок рознесе.
Чому б тобі не взяти відгул на завтра та...
...не залишитися вдома, приглянути за ним?
О, ні, ні. Я не можу лишитися. Завтра засідання бюджетної ради.
Люба, це я не можу взяти відгул. Я за один крок від звільнення.
Здається, Уолтере, я дещо придумала.
Візьми Бадді з собою на роботу.
— Привіт, Уолтере. — Привіт, Джеку.
Привіт, Джеку.
— Доброго ранку, містере Хоббсе. — Доброго ранку, Сара.
Доброго ранку, Сара. Чудове плаття, вам личить.
— Франсіско. — Доброго ранку, містере Хоббсе.
Франсіско. Смішне ім'я, Франсіско.
— Привіт. — Привіт.
— Ви мене пам'ятаєте? — Так, я тебе не впізнала.
Авжеж. Я в робочому одязі.
— Дякую, Дебра. — Дякую, Деб.
У вас дуже миле обличчя, як на різдвяній листівці.
День пройшов не даремно.
— Бадді. — Мм?
— Можеш не пити. — Дякую.
Франсіско.
— Франсіско. — Бадді.
— Занадто голосно? — Зовсім трохи.
Вибач.
Так, Бад?
А чому на столі твоє ім'я?
Я купив цей стіл, а ім'я — щоб його не вкрали.
Це жарт, тато?
Так, Бадді, це жарт.
А що ми будемо майструвати?
Ні, Бадді, цього ми робити не будемо.
— Алло, Бадді-ельф, слухає. — Віддай.
Алло, алло!
— Нічого тут не чіпай! — Вибач.
Бад, а тобі колись доводилося бувати на пошті?
На пошті? Ні.
— Ні? О. — Ні.
Ну, треба ж!
Це таке місце, куди приходять листи з усього світу.
І кожне можна помацати.
— Їх сортують по блискучих шухлядках. — По блискучих шухлядках?
Так. Ну, що скажеш?
— Звучить чудово! — Добре.
А можна туди піти?
Ну, у мене тут багато справ, але ти можеш попрацювати на пошті.
Добре, попрацюю.
Тут все зовсім не так, як розповідав тато.
— А іншої пошти нема? — Ні, тільки ця.
Нічого блискучого.
Тут сортують листи.
Пошта надходить в контейнер.
Твоє завдання — встановити, на який поверх адресовано лист.
Вкласти конверт в капсулу і відправити по цих трубах.
— Зрозумів? — Думаю, так.
Це місце нагадує Майстерню Санти.
От тільки пахне тут грибами...
...і всі якось злісно дивляться.
Завтра приїжджає Грінвей, і що, чим порадуєте?
Ну, ми тут з Морісом порозмислили...
...і у нас народилася блискуча ідея.
— Чудово, яка? — Ти схвалиш. Це фантастика!
— Що? — Так.
Тільки уяви:
ми запросимо Майлза Фінча.
Майлза Фінча?
— Золотого привиду. — І ми його запросимо.
Він визнаний літературний класик.
Це буде нелегко, але варто спробувати.
Ви, двоє найкращих письменників моєї команди...
...приходите сюди і пропонуєте найняти іншого письменника?
— Так. — Майлза Фінча.
А це ідея.
Підходить.
А потім я подорожував по Лісу з льодяників...
...повз Желейне море та пройшов крізь тунель.
Ух, ти!
Ого.
Засмоктало!
Дивина! Так!
Просто чудо, як ця...
Яка потужність!
Неймовірно.
— А як ти тут опинився? — Після в'язниці.
Сироп у каву?
І як я сам не здогадався? Можна спробувати?
Пригощайся.
Ти дуже щедрий.
Обожнюю сироп.
Обожнюю.
Я знаю, що повторюю одне й те саме, ніби платівку заїло.
Але ми друзі.
Ти мій найкращий друг, так, мій кращий друг.
Знаєш, Бадді, мене тут ніколи не слухають.
— А в мене є ідеї, які варті уваги. — Так.
Я не сумніваюся. Я слухаю, приголомшливі ідеї.
— Просто я пливу за течією. — Чудово, так і пливи.
— Так. — Пливи за течією.
— Ні, треба чинити опір. — Тоді, опирайся...
А я пливу за течією. Тому й опинився тут.
Мені вже 26, а похвалитися нічим.
О, ти молодий, ти дуже молодий.
— Мій батько... — Так?
Мій батько став ремісником в 490 років.
Чотириста дев'яносто.
Давай лоскотатися.
Давай, боїшся?
Я захоплююся вашою книгою «Соління Гаса».
Це справжнє відкриття.
Містере Майлзе, це Юджин Дюпре.
Це велика честь спілкуватися з вами по телефону.
Майлзе, що ви скажете? Прилетите завтра?
Я приділю вам п'ять годин і ні хвилиною більше.
Це чудово.
Пришліть до аеропорту п'ятисотий чорний «Мерседес».
Температура в салоні — рівно 22 градуси.
— Це ми влаштуємо. — Містере Хоббсе!
— У нас неприємності. — Перепрошую, що?
Ні, хвилинку, Майлзе. Деб, поклади слухавку.
— Я не звик чекати біля телефону. — Неприємності на пошті.
— Що коїться? — Замовкни.
Дебра, поклади слухавку.
— Все, мене нема. — Майлзе.
Отож, до завтра. Двадцять два градуси.
Сер, це Чак з поштового відділення.
Що, Чак.
Невже це так важливо...
...що прийшлося мене переривати? Що?
Гей! Гей!
Гей!
Так!
Виходжу.
Привіт.
— Ух, ти! Дивовижний вигляд. — У тебе теж.
Дякую.
Чим займемося?
Є пара ідей.
Просто простягни руки, візьми і ковтни.
Не підглядай.
Ну як?
На смак — паршива кава.
Це паршива кава.
Ні, це найкраща чашка кави в світі.
Фокус в тому, щоб рука не застрягла у дверях.
І не закривай очей, щоб не знудило.
Це дуже весело, давай кружляти разом.
— Що ти робиш? — Я стрибаю.
Стрибаю, стрибаю.
Чекай, чекай, чекай. Хвилиночку, одну хвилиночку.
Яка величезна ялинка.
Пішли, Бадді.
Обережно! Жовті не гальмують.
Жовті не гальмують.
Ого, ця ще більша.
Вибач.
Промахнувся.
— Що, чому? — Промахнувся.
ВИДАВНИЦТВО ГРІНВЕЯ
— Майлз Фінч. — Майлз Фінч.
Майлз Фінч.
Що ж, приступимо.
— Майлзе, я радий, що ви прийшли. — Так.
— Я Уолтер Хоббс. — Так, тоді діставайте все...
...що ви приготували, і почнемо. — Так, ось.
Чудово.
Отже, що ви встигли придумати?
Кажи.
Ну...
Поки що ми зупинились на цьому.
Почнемо з юного помідора.
Бідоласі нелегко на фермі.
— Його ворог, кролик... — Ні.
Ніяких помідорів. Вони занадто вразливі.
Діти і так занадто залякані.
Ну, що я вам казав?
— Те ж саме. — І ніяких ферм.
Всі проштовхують сільську тему. Книга про ферму — холостий постріл.
А як щодо племені юних квасолин?
Ці хлопці не дозволять себе образити.
У нас на думці одні тільки овочі.
Строки піджимають...
Ясно. Я підготував п'ять-шість геніальних сюжетів.
Але від однієї ідеї я просто втрачаю розум.
Ви знаєте, просто бездоганна, приголомшлива ідея. Це просто — так!
Чудово, хочеться почути.
Почну з обкладинки. Отже, на...
Тато, я закохався. Я закохався, і нехай всі про це знають.
Бадді, не зараз. Спустися, будь ласка, в підвал.
Я прийду до тебе пізніше.
Я не знав, що тут ельфи працюють.
Друже, ти смішний.
Він не навмисне.
Продовжуйте, будь ласка.
Отже, над заголовком ми...
А Санта знає, що ти залишив Майстерню?
Хм, як тут не засміятися?
Ти на олені сюди добрався?
— Бадді, іди у підвал. — Гей, клоуне.
Ти за все життя стільки не отримуєш, скільки я за тиждень.
— В мене вілли в Каліфорнії і Парижі. — О.
І в кожному є плазмовий екран на всю стіну.
І досить шкіритись, тупиця.
А якщо не перестанеш, отримаєш по пиці.
Знахабнів, хлопче? Ще хоч раз назвеш мене ельфом...
Він злий ельф.
Треба ж!
Ой, ей, що ти?..
Я не підготувався, ей-ей-ей.
— А-а-а! — О-о-о!
— Назви ельфом, ще хоч раз назви.
Ти ельф.
Майлзе, він вважає себе ельфом.
Послухайте, Майлзе. Майлзе!
Напевно, з Південного полюса.
Йди до біса! Йди звідси.
— Куди мені йти? — Мені все одно.
Мені байдуже, що ти ельф, що ти псих.
Що ти мій син!
Забирайся з мого життя зараз же!
Привіт, це я.
— Мені зараз ніколи. — Як пройшла нарада?
Я повернуся пізніше, ніж обіцяв, гаразд?
Тільки не дуже пізно, Уолтере, сьогодні ж переддень Різдва.
— Уолтере. — Зажди.
— Кохана, мені ніколи, цілую. — Передай привіт Бадді.
— Що? — Уолтере, прорив!
— Ми знайшли це в залі для нарад. — Що це?
Записник Майлза Фінча! Тут повно геніальних ідей.
Тільки подивись.
І його найкраща ідея — про персик, що живе на фермі.
— Що може бути вразливішим за персик? — І як поступимо?
Я впевнений, це геніально.
— Скільки у нас часу? — Хвилин 45.
Швидше, треба терміново зібрати всіх авторів.
— Пішли. — Спробуйте.
Так нікого не збереш.
— Дзвони авторам. — Вже, біжу.
Пробачте, що я зіпсував вам життя...
...і запхав 11 печив в відеомагнітофон.
Я тут зайвий. Я скрізь зайвий.
Я ніколи вас не забуду. З любов'ю, Бадді.
Боже.
Привіт, Бадді!
Бадді!
Як ви знаєте, видавництву треба знову встати на ноги.
І від імені ради директорів я заявляю:
...не підведіть.
Я почну з обкладинки, а потім перейду до сюжету.
Отже, уявіть ...
Тато, нам треба поговорити.
— Майкле, що трапилось? — Бадді втік.
— Що? — Він лишив записку.
Мені страшно, тато, він зник.
Я закінчу нараду, а потім ми розберемося, добре?
У чому розберемося? Бадді всіх любить.
А ти тільки себе.
Майкле!
Стій.
Нарада переноситься, містере Грінвей.
У нас мало часу, говори зараз.
А тобі, синку, доведеться почекати.
Не вказуйте моєму синові.
Містере Грінвей, можна іншим разом?
Я прилетів сюди, щоб почути свіжі ідеї.
Все потім.
Якщо дорожиш роботою, Хоббсе, викладай прямо зараз.
Іди ти до біса!
— Так, до біса. — Ей.
Хоббсе, Хоббсе, Хоббсе!
Якщо вийдеш звідси, попрощайся з кар'єрою!
Тобі кінець!
Я скрізь зайвий.
Бадді!
Бадді, де ти?
Вперед, вперед, не підведіть!
Вище, вище!
Санта?
Давайте, ви зможете.
— Тато. — Що?
Майкле, куди ти? Майкле!
Санта!
Назад, пройдисвіт, оленів налякаєш!
Бадді, це ти?
Все гаразд?
Який я радий тебе бачити!
Показники клаусометра раптом впали до нуля.
Різдвяний дух зовсім вичерпався.
Кляте перевантаження.
Мотор просто зірвало з кріплень.
Потрібна допомога ельфа.
Але...
Але ж я не ельф, Санта. У мене нічого не вийде.
Бадді, таких ельфів, як ти, я ніде не зустрічав.
І я хочу, щоб саме ти полагодив санки.
— Правда? — Правда.
Полагодиш, Бадді?
Спробую. Тато мене навчив.
Спочатку знайди мотор.
Він відвалився десь далеко звідси.
— Мотор? — Мотор, так.
Іди, Бадді. Ідіть, містере Ельфе!
Ми знаходимося біля огорожі Центрального парку...
...і зараз точно невідомо, що саме сталося.
Влада закрила парк...
...і поліція намагається всіх звідти вигнати.
Очевидці подій сходяться в одному...
...всі бачили, як щось впало з неба.
Поруч зі мною чоловік, який стверджує, що встиг все розглянути.
Що ви побачили?
Я гуляв з дочкою, і раптом вона показала мені цю штуку.
То це бачила ваша дочка?
Серденько, що впало сьогодні з неба?
Це були санчата Санти.
Санчата Санта-Клауса. Ви почули — Санта в місті.
Вибач, що перериваю тебе, Шарлотто...
...але ми тільки що отримали...
...ексклюзивну любительську зйомку, пов'язану з твоїм сюжетом.
По Центральному парку бродить...
...дивний чоловік, вбраний у костюм ельфа.
Навряд це схоже на гарячі новини, про які ти повідомляла з Баффало.
— О, Боже. — Але в Нью-Йорку всі новини важливі.
Що це за?..
Ей.
— Ти знайшов його. — Бадді.
Я все поясню.
Ні, Бадді, спочатку вислухай мене.
Я наговорив багато образливих слів, пробач.
Звичайно, ти людина трохи...
...неврівноважена, але багато в чому ти правий.
Я не хочу, щоб ти пішов.
Ти мій син, і я люблю тебе.
Бадді...
— Ти хотів щось пояснити мені? — Дійсно.
— Ходімо зі мною, ходімо. — Так.
А ось ще один свідок зі своєю версією подій.
— Сер, що ви бачили? — Ти класна, Шарлотто!
Я бачив, як в парку щось впало з неба.
— Ти класна журналістка! — Дякую.
А ви не можете описати детальніше те, що впало з неба?
Так-так. Я обожнюю твої очі...
... і рот неймовірний. Ця штука впала посеред Центрального парку.
Дивовижно. Всі збожеволіли.
Влада повідомляє, що в парку нікого не залишилося.
Лише спеціальний загін рейнджерів.
Попри серйозну підготовку, вони рідко беруть участь в охороні порядку.
РЕЙНДЖЕРИ ЦЕНТРАЛЬНОГО ПАРКУ
І тактика цих міських вояк викликає сумніви.
А слідство у справі з розгону натовпу...
... під час концерту Саймона і Гарфанкеля у 85-му ще й досі триває.
Я знав, що ви знайдете мотор, містере Ельфе.
Пригвинтіть його, нам пора.
Молодець.
Так ви, значить...
— Санта-Клаус. — Точно.
Передайте це своєму первістку.
Звичайно.
— А мій первісток — ельф? — Так.
Взагалі-то, усиновлений.
Майкле, відкрий кришку, будь ласка.
Дякую.
А ти справді Санта-Клаус?
Лишається тільки здогадуватись.
Скажи, Майкле, що ти хочеш на Різдво?
— Я хотів скейтборд. — О.
І не просто скейтборд...
...а справжнє диво! Поглянь.
Дивись.
Тут все записано.
Забирай, подарунок!
РІЗДВЯНИЙ ДУХ КЛАУСОМЕТР
У чому справа?
— Завдяки тобі санчата злетіли. — Як це?
У минулі часи, коли не було мотору...
...санчата літали на чистому Різдвяному дусі.
Ти повірив у мене, і мої санчата злетіли.
Зажди, якщо ти й справді Санта, можна покликати репортерів...
...тоді всі в тебе повірять, і санки злетять.
Головне — не побачити, мій хлопчик, а повірити.
Якщо мене побачить весь світ, то все.
Папараці роками на мене полюють.
Дивіться.
О, ні.
Рейнджери Центрального парку.
Тато, Майкле!
У мене ідея.
Ей, Майкле, куди ти? Мій список.
Зараз же поверни список, чуєш?
Дайте вашу шапку і шубу.
Їх пошила місіс Клаус.
Гей! Ей-ей, а ось і я.
Хо-хо-хо!
Агов! Хо-хо-хо!
Ей-ей.
Вибачте, перепрошую.
Значить, у парку ви не знайшли оленів?
— Ніяких оленів. — А санчата?
— Ні, ніяких саней. — А ельфів?
— Ні, нічого такого. — Це він, це справжній Санта.
Його санки не можуть злетіти, бо ніхто не вірить у нього.
— Ти бачив що-небудь у парку? — Послухайте, люди, він справжній.
Я доведу, ось його список.
Дуже добре, це нова інформація...
...щодо появи Санта-Клауса.
Список гарних та поганих.
«Лін Кеслер хоче ляльковий будиночок.
— Марк Веббер — електричну гітару». — Так.
«Керолін Рейнольдс — балакучу ляльку».
Спасибі, Бадді.
«Дерк Лоусон мріє поніжитись у спа-салоні.
Стен Тобіас хоче водяну рушницю».
— Це інший Дерк Лоусон. — «Дейв Кеклер — нові кросівки».
Добре, зрозуміло. У нашому сюжеті новий поворот.
Доказ появи Санта-Клауса...
...ось ця чудова книга.
— Ха-ха-ха. — Як вас звати?
Шарлотта Деннон, Перший канал.
Д-д.
«Шарлотта Деннон чекає обручки від Тіффані...
...і щоб її хлопець нарешті зважився на шлюб».
О-о-о!
Оце так потужність.
Шарлотто! Шарлотто!
— Ей, включіть камери. — Звідки ти дізнався?
Від Санта-Клауса. Включайте камери.
— Йому потрібна допомога. — Привіт, Майкле.
— Все добре? — У мене — так.
А ось Бадді в парку з Сантою.
Санки не злітають, бо немає духу Різдвяного духу.
— Майкле! — Мамо!
Майкле.
— Як ти? — В порядку.
Співай веселіше та радість неси
Різдво наступає — почують хай всі
Бадді, поквапся. Стрибай в санчата.
Санта, я ще не полагодив мотора.
Не можна зволікати.
Вперед, олені, вперед.
Я ще не полагодив.
Нічого, я тебе наздожену.
Люба, він не брехав.
З Різдвом.
Санта, я наздогнав.
Не бешкетуй, Бадді, залізай.
Чому вони нас переслідують?
Ніяк не можуть пробачити, що я вніс їх до списку поганих.
Вище, вище, полетіли.
Бадді, не вистачає потужності, ми розіб'ємося.
Вперед! Вперед, олені!
Вище, олені, давайте вище, тягніть!
Я вже застарий для цієї роботи.
Вмикай.
— Мотор відвалився. — Ми пропали.
Санта-Клаус не з'явився.
Але біля Центрального парку люди продовжують...
...співати різдвяну пісню. Давайте послухаємо.
Разом!
Ще трохи.
Ну, поїхали!
— Тато, ти не співаєш. — Співаю.
Ні, ти тільки ворушиш губами.
Санта!
— Майкле, припини, яка різниця? — Тато.
Полетіли!
— До побачення. — Як за минулих часів.
Шарлотто! Шарлотто!
Напевно, ми ніколи не дізнаємося...
... що сталося в переддень Різдва в Центральному парку.
Хо-хо-хо!
Веселого Різдва!
Хо-хо-хо!
Отак, з допомогою друзів Бадді вдалося врятувати Різдво.
А Різдвяний дух врятував людей від багатьох лих.
Уолтер відкрив незалежне видавництво.
І випустив книжку молодого, але визнаного критиками дитячого автора.
Книга називалася «Ельф», і в ній йшлося про хлопчика на ім'я Бадді...
...який виріс на Північному полюсі поміж ельфів, прийшов до Нью-Йорка...
...їв спаґеті, працював на пошті...
...і, зрештою, врятував Різдво.
«Спочатку я подорожував по Лісу з льодяників...
...повз Желейне море...
...а потім пройшов крізь Тунель Лінкольна».
Я, зізнатися, теж не скаржуся.
Бадді частенько навідується до мене.
О, дякую, Джові, це дуже мило.
Нема за що, тато.
Дай її мені.
Дідусь хоче тебе потримати.
Бадді!
Бадді, Бадді!
КІНЕЦЬ