Lumos Maxima!
INCANTAȚII RADICALE
Lumos Maxima!
HARRY POTTER ȘI PRIZONIERUL DIN AZKABAN
Harry!
Harry! Deschide ușa!
Marge! Ce mă bucur!
Unchiule Vernon, vreau să-mi semnezi permisul ăsta.
Ce e?
Nimic. E pentru școală.
Poate mai târziu, dacă te porți frumos.
O să mă port, dacă se poartă și ea.
- Tot aici ești? - Da.
N-o spune pe tonul ăla nerecunoscător! Fratele meu e foarte drăguț că te ține.
Ajungea direct la orfelinat, dacă îl lăsau pe treptele casei mele.
Ăsta e Dudlicut al meu? Ăsta e micuțul meu nepoțel?
Dă-mi un pupic.
Du valiza lui Marge sus!
Bine.
Termină asta pentru mămica. Bravo, Rippy scumpi.
- Vrei unul, Marge? - Doar unul mic.
Excelentă gustare, Petunia.
Încă puțin.
De obicei, eu îmi frig ceva. Cu 12 câini...
Încă puțin. Așa te vreau!
Vrei un coniac?
O guriță micuță de coniac pentru Rippy-pipi-pu?
Tu ce te hlizești?
- Unde l-ai trimis pe băiat? - La Sf. Brutus.
E o școală foarte bună pentru cazuri disperate.
Și folosesc bastoane la Sf. Brutus?
Da.
Da. Am fost bătut de multe ori.
Excelent! Nu sunt de acord cu aiurelile astea,
cum că bătaia ar trebui interzisă.
Nu trebuie să te învinuiești pentru ce s-a ales de el.
Totul ține de sânge. Soiul rău iese la iveală.
Ce făcea tatăl băiatului, Petunia?
Nimic. Nu lucra. Era șomer.
- Și un bețiv, firește. - E o minciună.
- Ce-ai spus? - Tata nu era bețiv!
Nu te îngrijora. Stai liniștită, Petunia. Am putere în mâini.
E timpul să te duci la culcare.
Taci, Vernon. Tu, strânge asta.
De fapt, n-are a face cu tatăl.
E numai vina mamei. E ca la câini.
Când cățeaua are ceva, și puiul are ceva.
Taci! Taci!
Da...
Ascultă aici la mine...
Vernon!
Vernon! Vernon, fă ceva!
Oprește-te!
Te-am prins, Marge!
- Să nu îndrăznești! - Îmi pare rău.
Vernon!
Dumnezeule!
Marge!
Te rog!
Marge!
Vino înapoi!
Adu-o înapoi imediat!
- Adu-o înapoi și fă-o cum era! - Nu! O merita din plin!
- Nu te apropia de mine. - N-ai voie să faci vrăji în afara școlii.
- Zău? Pune-mă la încercare. - N-o să te mai primească acum.
N-ai unde să te duci.
Nu-mi pasă! Oricum e mai bine decât aici.
"Bun venit în Autobuzul Salvator
pentru vrăjitoare sau vrăjitori la ananghie.
Mă numesc Stan Shunpike și o să fiu șoferul tău în această seară".
Ce faci pe jos?
- Am căzut. - Pentru ce?
- N-am făcut-o înadins. - Vino atunci.
N-o să așteptăm să crească iarba.
- La ce te uiți? - La nimic.
Hai atunci! Urcă!
Iau eu ăsta. Tu urcă.
Hai, repejor!
- Dă-i bice, Ern. - Da, dă-i bice, Ernie!
O să fie o călătorie cu hopuri!
- Cum ziceai că te cheamă? - N-am zis.
- Încotro te îndrepți? - La Ceaunul Crăpat! E în Londra.
Ai auzit, Ern? "Ceaunul Crăpat. E în Londra".
Dacă-ți iei supă de fasole, ai grijă s-o mănânci înainte să te mănânce ea.
- Dar Încuiații nu ne pot vedea? - Încuiații?
Ăia nu văd nimic, nu?
Nu, dar dacă-i împungi cu o furculiță, simt!
Bătrânică la 12!
La 10, la 9, la 8,
la 7, la 6, la 5,
la 4, la 3, la 3 și jumătate,
la 2, la 1 și trei sferturi...
Cine e ăsta?
Cine e omul ăla?
Cine e ăsta?
Cine e...
E Sirius Black.
Nu-mi spune că n-ai auzit niciodată de Sirius Black.
E un criminal.
A fost închis la Azkaban pentru asta.
- Cum a scăpat? - Tocmai asta e întrebarea, nu?
E primul care a reușit!
I-a fost foarte credincios
Știi-Tu-Cui.
Bănuiesc că de el ai auzit.
Da...
De el am auzit.
Ernie, două autobuze cu etaj în față.
Se apropie, Ernie.
Sunt chiar înaintea noastră!
Ai grijă la cap!
Băieți! Băieți!
Ce e cu mutrele alea pleoștite?
Da, aproape am ajuns.
- Ceaunul Crăpat. - Următoarea oprire: Aleea Nocturnă.
Domnul Potter, în sfârșit.
- Dă-i bice, Ern. - Da, dă-i bice, Ernie!
Camera 11.
Hedwig!
Deșteaptă pasăre ai, domnule Potter.
A ajuns aici cu numai 5 minute înaintea ta.
Ca ministru al magiei, e datoria mea să te informez
că puțin mai devreme sora unchiului tău a fost localizată
La sud de Sheffield, învârtindu-se în jurul unui coș.
Cei de la "Descântece și Dezlegări de Vrăji" au fost trimiși imediat.
A fost înțepată cu precizie și memoria i-a fost modificată.
N-o să-și amintească nimic din tot incidentul.
Cam asta e tot.
Nici o pagubă.
Supă de fasole?
Nu, mulțumesc.
- Domnule ministru... - Da?
Nu înțeleg.
Am încălcat legea. Vrăjitorii minori n-au voie să folosească magia acasă.
Ministerul nu trimite oamenii la Azkaban doar pentru că și-au umflat mătușile.
Pe de altă parte, faptul că ai fugit, date fiind împrejurările,
a fost foarte, foarte iresponsabil.
- Împrejurările, domnule? - E un criminal în libertate.
La Sirius Black vă referiți?
Dar ce legătură are cu mine?
Nici una, firește. Ești în siguranță! Și asta contează.
Iar mâine o să te întorci la Hogwarts.
Astea sunt noile tale manuale. Mi-am permis să ți le aduc aici.
Acum Tom o să te conducă în camera ta.
Hedwig!
Apropo, Harry... Cât timp ești aici,
ar fi bine să nu umbli brambura.
Muți autobuzul ăla sau nu?!
Cartea monstruoasă despre MONȘTRI
Menajera!
Vin mai târziu.
Te avertizez, Hermione!
Ține-ți fiara departe de Scabbers sau o fac învelitoare de ceainic!
E un motan, Ronald! Ce vrei?
- O are în sânge. - Asta ți-au spus?
Arată mai degrabă a porc cu păr!
Tu vorbești, cu peria aia veche și puturoasă de pantofi?!
E în regulă, Șmecherilă. Nu-l lua în seamă.
Harry!
- Egipt?! Cum e? - Genial! Multe lucruri vechi:
mumii, morminte. Până și Scabbers s-a simțit bine.
- Egiptenii venerau pisicile. - Da, și gândacul de bălegar.
- Iar vânturi tăietura aia din ziar? - N-am arătat-o nimănui.
- Numai lui Tom. - Menajerei de zi.
- Bucătarului. - Celui care a reparat toaleta.
- Vrăjitorului din Belgia. - Doamnă Weasley.
Mă bucur să te văd, dragule.
Ai tot ce-ți trebuie?
- Toate manualele? - Sunt toate sus.
Toate hainele?
Bravo!
- Harry Potter. - Domnule Weasley.
- Harry, pot vorbi cu tine? - Da, sigur.
- Hermione. - Bună dimineața, domnule Weasley.
- Aștepți cu nerăbdare noul trimestru? - Da, trebuie să fie grozav.
Sunt câteva persoane în Minister care m-ar descuraja
să-ți divulg ce sunt pe cale să-ți spun.
Dar cred că trebuie să cunoști adevărul.
Ești în primejdie.
În mare primejdie.
Are vreo legătură cu Sirius Black, domnule?
Ce știi despre Sirius Black?
- Numai că a evadat din Azkaban. - Știi de ce?
Acum 13 ani, când l-ai oprit pe...
- Cap-de-Mort. - Nu-i rosti numele.
Iertați-mă.
Când l-ai oprit pe Știi-Tu-Cine, Black a pierdut tot.
Dar până în ziua de azi, i-a rămas un slujitor fidel.
Și, în mintea lui,
tu ești singurul care stă în calea
lui Știi-Tu-Cine să revină la putere.
De aceea
a evadat din Azkaban.
Ca să te găsească.
Și să mă omoare.
Vreau să-mi promiți că orice ai auzi,
n-o să te duci în căutarea lui Black.
Domnule Weasley,
de ce aș căuta pe cineva care vrea să mă omoare?
Repede! Repede!
Ron!
Pentru numele lui Dumnezeu!
Nu-l scăpa!
N-am vrut s-o umflu. Am pierdut controlul.
Genial!
Zău, Ron, nu e nostim. Harry a avut noroc că n-a fost exmatriculat.
Că n-am fost arestat, de fapt.
Mie tot mi se pare genial.
Haideți aici. E plin peste tot.
Cine crezi că e?
- Profesorul R.J. Lupin. - Tu știi tot?
Cum se face că știe tot?
Scrie pe valiza lui, Ronald.
- Chiar credeți că doarme? - Așa pare. De ce?
Trebuie să vă spun ceva.
Lămurește-mă.
Sirius Black a evadat din Azkaban ca să vină după tine?
Dar o să-l prindă pe Black, nu?
- Toată lumea îl caută. - Sigur.
Doar că nimeni n-a evadat din Azkaban, iar el e un criminal nebun.
Mulțumesc, Ron.
De ce oprim?
Nu se poate să fi ajuns.
Ce se întâmplă?!
Nu știu. Poate s-a stricat trenul.
Au! Ăla era piciorul meu.
Se mișcă ceva acolo.
Cred că urcă cineva!
Drăcia naibii! Ce se întâmplă?!
Harry!
Harry, ești teafăr?
Mulțumesc.
Mănâncă asta. O să te ajute.
E în regulă. E ciocolată.
Ce-a fost chestia aia care a venit?
Un Dementor, un paznic de la Azkaban. A plecat acum.
Îl căuta pe Sirius Black.
Scuzați-mă, trebuie să schimb o vorbă cu conductorul.
Mănâncă. O să te simți mai bine.
- Ce s-a întâmplat cu mine? - Ai înțepenit.
Am crezut că ai făcut o criză.
Dar voi doi ați... Știți voi...
- Ați leșinat? - Nu.
Dar m-am simțit ciudat. Ca și când n-o să mai fiu vesel niciodată.
Dar cineva țipa.
O femeie.
N-a țipat nimeni, Harry.
Bun venit! Bun venit într-un nou an la Hogwarts!
Aș vrea să spun câteva cuvinte
înainte să ne cherchelim toți la ospățul nostru excelent.
Mai întâi, am plăcerea să-l prezint pe profesorul R.J. Lupin,
care a avut amabilitatea de a primi postul de Apărare împotriva magiei negre.
Mult noroc, profesore.
Desigur, de-aia ți-a dat ciocolată!
E adevărat că ai leșinat?
- Adică, chiar ai leșinat? - Mai taci, Reacredință!
- Cum a aflat? - Las-o baltă!
Profesorul nostru de creaturi magice
s-a pensionat
ca să petreacă mai mult timp cu membrele rămase.
Din fericire, am plăcerea să vă anunț
că locul lui va fi luat de nimeni altul
decât al nostru Rubeus Hagrid!
În cele din urmă, pe un ton mai serios,
la cererea Ministrului Magiei,
Hogwarts va fi, până la alte anunțuri, gazda Dementorilor de la Azkaban,
până Sirius Black e prins.
Dementorii o să fie puși la fiecare intrare a proprietății.
Deși am fost încredințat
că prezența lor n-o să ne întrerupă activitățile zilnice,
o avertizare:
Dementorii sunt creaturi rele.
N-o să facă deosebirea dintre cei vânați și cei ce le stau în cale.
De aceea, trebuie să vă avertizez pe toți
să nu le dați motive să vă facă ceva.
Nu stă în firea unui Dementor să fie iertător.
Dar, fericirea poate fi găsită
chiar și în cele mai negre perioade,
dacă ne amintim să aprindem lumina.
Fortuna Major!
Ascultați. Nu mă lasă să intru.
- Fortuna Major! - Nu! Așteptați!
Uitați-vă la asta.
Uimitor! Doar cu vocea mea.
Fortuna Major!
- Bine, intrați. - Mulțumim.
Nu pot să cred că mai face asta.
- Nici nu știe să cânte. - De necrezut!
Hei, omule!
Verde. O maimuță.
- Ce e asta? - Aia e o maimuță?
Nu-i mai dați.
Neville, încearcă un elefant.
Ron, prinde!
Avem un câștigător.
Nu încerca din alea!
Uitați-vă la el! La fața lui!
Bun venit, copiii mei.
În această încăpere, o să explorați arta divină și nobilă a prezicerii viitorului.
În această încăpere, o să descoperiți dacă aveți darul clarviziunii.
Bună ziua. Eu sunt profesoara Trelawney.
Împreună o să ne aventurăm în viitor.
Trimestrul acesta o să studiem arta de a citi în frunzele de ceai.
Vă rog, luați cana persoanei din fața voastră.
Ce vedeți?
Adevărul e îngropat ca o propoziție într-o carte ce așteaptă să fie citită.
Mai întâi trebuie să vă deschideți mințile,
- ...să vedeți ce e dincolo! - Ce prostie!
De unde ai apărut?!
- Am fost aici tot timpul. - Tu, băiete...
Bunica ta e bine?
Cred.
N-aș fi așa sigură. Dă-mi cana.
Păcat.
Deschideți-vă mințile!
Aura ta arată moartea. Ești dincolo?
- Eu cred că ești. - Sigur.
Uită-te, spune-mi ce vezi.
Da...
Harry are un fel de cruce strâmbă. Asta înseamnă încercări și suferință.
Și ăsta ar putea fi soarele, iar asta e fericire.
Deci
o să suferi, dar asta o să te facă fericit.
Dă-mi cana.
Dragul meu băiat...
Dragul meu...
Tu ai Spectrul.
Sceptrul? Ce e ăla?
Nu Sceptrul, idiotule. Spectrul.
"Ia forma unui câine uriaș.
E unul dintre cele mai rele semne din lumea noastră.
E un semn
al morții".
Crezi că Spectrul ăsta are legătură cu Sirius Black?
Zău, Ron, prezicerea viitorului e o disciplină foarte dezlânată.
Runele antice, ăsta e un subiect fascinant.
Câte cursuri faci trimestrul ăsta?
Câteva.
Dar e imposibil.
Runele antice sunt în același timp cu prezicerea viitorului.
Trebuie să fii la două ore în același timp.
Nu vorbi prostii. Cine poate face asta?
"Deschideți-vă mințile! Folosiți-vă Ochiul Interior ca să vedeți viitorul".
Așa. Haideți. Mai aproape. Vorbiți mai puțin, dacă se poate.
Am o surpriză pentru voi azi.
O lecție grozavă. Veniți după mine.
Bun, mai puțină vorbă. Formați un grup acolo.
Și deschideți cărțile la pagina 49.
Cum anume se face asta?
Mângâiați cotorul, firește. Doamne!
- Nu mai fi așa bleg, Poponeață. - N-am nimic.
- Mie mi se par nostime. - Da. Foarte nostime!
Chiar amuzante! Locul ăsta s-a dus de râpă.
Până o auzi tata că Dumbledore l-a pus pe nerodul ăsta să predea!
Taci, Reacredință.
Dementor!
- Întoarce-te. - Trebuie s-o mângâi.
Da.
Nu e frumos?
Salutați-l pe Buckbeak.
Hagrid, ce anume e ăla?
Ăla, Ron, este un hipogrif.
Primul lucru care trebuie știut e că sunt creaturi foarte mândre.
Se supără foarte ușor. N-ați vrea să jigniți un hipogrif.
Ar putea fi ultimul lucru pe care-l faceți.
Cine ar vrea să vină să-l salute?
Bravo, Harry.
Hai acum.
Lasă-l pe el să facă primul pas. Așa e politicos.
Apropie-te. Fă o plecăciune.
Apoi așteaptă să vezi dacă face și el.
Dacă da, poți să-l atingi.
Dacă nu... Ajungem și la asta mai târziu.
Fă plecăciunea.
Frumos și adânc.
Înapoi, Harry!
Nu te mișca.
Bravo, Harry! Bravo! Poftim, brută mare ce ești!
Bun, acum cred că poți merge să-l mângâi.
Du-te. Nu te sfii.
Ușor. Frumos și încetișor.
Nu așa repede.
Mai încet.
Frumos și încet. Lasă-l să vină el la tine.
Așa!
Da!
Bravo! Bravo, Harry!
- Poate o să te lase să-l călărești. - Ce?!
Te pun aici. Chiar în spatele aripilor.
Nu-i smulge penele, că n-o să-ți fie recunoscător.
Bravo, Harry. Și bravo, Buckbeak!
Zău așa...
Bravo!
- Cum mă descurc în prima zi? - Perfect, profesore.
Nu ești periculos deloc, nu-i așa, brută mare și hidoasă?!
Reacredință!
Buckbeak!
Creatură prostuță!
- M-a omorât! - Liniștește-te. E doar o zgârietură.
- Trebuie dus la spital. - Eu sunt profesorul. Îl duc eu.
- O să regreți asta. - Aveți liber!
Tu și găina ta blestemată.
Te doare tare, Draco?
Când da, când nu. Oricum, mă consider norocos.
După doamna Pomfrey, încă un minut, două și-mi puteam pierde brațul.
- N-aș mai fi putut face teme zile-n șir. - Auzi la idiot!
- Face din țânțar armăsar. - Măcar Hagrid n-a fost concediat.
Am auzit că tatăl lui Draco e turbat. N-o să se termine așa.
- A fost văzut! - Cine?
Sirius Black!
În Dufftown?! Nu e departe de aici.
Doar nu credeți că o să vină la Hogwarts?
- Cu Dementorii la fiecare intrare? - S-a strecurat pe lângă ei o dată.
Cine zice că n-o s-o mai facă?
Întocmai. Black ar putea fi oriunde. E ca și când ai încerca să prinzi fum...
E ca și când ai încerca să prinzi fum cu mâinile goale.
Bizar, nu?
Se aventurează cineva să ghicească
ce e înăuntru?
- E un Bong. - Foarte bine, domnule Thomas.
Îmi poate spune cineva cum arată un Bong?
- Nu știe nimeni. - Când a ajuns aici?
Bongii își schimbă forma.
Se preschimbă în orice înspăimântă mai tare pe cineva.
- Asta îi face atât de... - Atât de înspăimântători, da.
Din fericire, există o vrajă foarte simplă de a respinge un Bong.
Hai s-o exersăm acum. Fără baghete, vă rog.
După mine. Ridiculus!
- Ridiculus! - Foarte bine.
Puțin mai tare și mai clar. Ascultați.
- Ridiculus! - Ridiculus!
- Ora asta e ridicolă. - Foarte bine!
Asta a fost partea ușoară. Vedeți voi, doar incantația nu e de ajuns.
Ceea ce-l termină pe Bong este râsul.
Trebuie să-l siliți să ia o formă pe care o găsiți foarte amuzantă.
Să vă explic. Neville, vii lângă mine, te rog?
Hai, nu fi timid.
Hai.
Bună. Neville, de ce ți-e cel mai frică?
- Poftim? - De profesorul Plesneală.
Da, îi sperie pe toți.
Și parcă locuiești cu bunica ta.
Da, dar nu vreau să se preschimbe nici în ea.
Nu.
Vreau să-ți închipui hainele ei. Doar hainele, foarte clar, în minte.
- Are o geantă roșie. - Nu e nevoie să auzim.
Dacă vezi tu, vedem și noi. Când o să deschid dulapul,
uite ce vreau să faci. Scuzați-mă.
Imaginează-ți-l pe Plesneală în hainele bunicii tale.
Poți face asta?
Da. Bagheta la îndemână.
Unu, doi, trei...
Gândește-te, Neville.
Ridiculus!
Minunat, Neville! De necrezut!
Treci în spate. Formați o linie!
Formați o linie!
Imaginați-vă toți lucrul de care vă temeți cel mai tare
și preschimbați-l în ceva amuzant.
Următorul! Ron!
Concentrează-te. Înfruntă-ți frica. Fii curajos!
Bagheta la îndemână.
Ridiculus!
Vedeți? Foarte bine!
Splendid! Foarte, foarte distractiv. Parvati! Tu urmezi!
Arată-ne ce vezi.
Fii pregătită.
Ridiculus!
Și următorul! În față!
Aici!
Ridiculus!
Îmi pare rău. E de ajuns pentru astăzi. Luați-vă manualele din spatele clasei.
Ora se încheie aici. Mulțumesc. Îmi pare rău.
Îmi pare rău, duceți-vă. Vă distrați prea copios.
Nu uitați. Aceste vizite în satul Hogsmeade sunt un privilegiu.
Dacă purtarea voastră defavorizează în vreun fel școala,
nu ne vom mai bucura de el.
Dacă n-ai permisul semnat, nu vizitezi satul. Asta e regula, Potter.
Toți cei cu permise, veniți după mine. Cei fără, rămâneți pe loc.
Pot merge dacă mi-l semnați dv?
Doar un părinte sau un tutore pot semna.
Cum nu sunt nici una, nici alta, n-ar fi corect.
Îmi pare rău, Potter. Ăsta e ultimul meu cuvânt.
Lăsați-o baltă. Ne vedem mai târziu.
Domnule profesor, vă pot întreba ceva?
De ce te-am oprit să înfrunți Bongul?
Credeam că e limpede.
M-am gândit că o să ia forma lui Cap-de-Mort.
La el m-am gândit prima dată.
Dar apoi m-am gândit la noaptea din tren.
- Și la Dementor. - Sunt foarte impresionat.
Asta arată că cel mai tare te temi de însăși frica.
E un lucru foarte înțelept.
Înainte să leșin,
am auzit ceva.
O femeie țipând.
Dementorii ne silesc să retrăim cele mai cumplite amintiri.
Durerea noastră devine puterea lor.
Cred că era mama mea, în noaptea când a fost ucisă.
Știi, te-am recunoscut din prima clipă în care te-am văzut.
Nu după cicatrice, ci după ochi.
Sunt ai mamei tale, Lily.
Da.
Da, am cunoscut-o.
Mama ta a fost alături de mine când toți ceilalți m-au abandonat.
Era nu numai o vrăjitoare înzestrată,
ci și o femeie deosebit de bună.
Avea darul de a vedea frumusețea în alții.
Chiar, ba poate mai ales când acea persoană n-o găsea în ea însăși.
Iar tatăl tău, James, pe de altă parte,
avea o anume predilecție pentru necazuri, să-i zicem.
O înclinație, se zvonește, pe care ți-a transmis-o ție.
Le semeni mai mult decât crezi.
Cu timpul, o să ajungi să vezi cât de mult.
Prăvălia de dulciuri Lorzii mierii e genială,
dar n-o întrece pe cea de curiozități, Zonko.
N-am apucat să mergem la Urlet în noapte. E cea mai...
Cea mai bântuită clădire din Marea Britanie, știu.
Ce se întâmplă?
Probabil Neville a uitat iar parola.
- Aici erai. - La o parte, vă rog.
Scuzați-mă! Eu sunt Perfectul!
Înapoi!
Nu intră nimeni în dormitor până nu e cercetat complet.
Femeia Grasă! A dispărut!
Așa-i trebuie! Cânta înfiorător.
Nu e nostim, Ron.
Stați calmi.
Faceți liniște.
- A venit directorul. - Hai, mișcați-vă!
L-ați auzit! Mișcați-vă!
Domnule Filch... Adună fantomele.
Spune-le să caute în toate tablourile din castel după Femeia Grasă.
Nu e nevoie de fantome, domnule profesor.
Femeia Grasă e acolo.
Uitați-vă pe unde mergeți! Mai încet!
Ascultați-mă! Eu sunt Perfect!
- Veniți înapoi! - Nu vă opriți!
Dragă doamnă, cine v-a făcut asta?
Ochi de diavol are! Și un suflet negru, ca numele lui.
El e, domnule director. Cel de care vorbesc toți.
E undeva aici, în castel!
Sirius Black!
Întărește paza în castel, domnule Filch. Restul, în Marea Sală.
Am căutat în Turnul Astronomic și în hambarul bufnițelor. Nu e nimic.
- Mulțumesc. - Nici la etajul 3 nu e nimeni.
Am cercetat temnițele.
Nu e urmă de Black în tot castelul.
Nici nu mă așteptam să rămână pe-aici.
Remarcabilă ispravă, nu crezi?
Să intri în castelul Hogwarts de unul singur, fără să fii văzut.
- Într-adevăr remarcabil. - Ai vreo teorie cum ar fi putut reuși?
Multe. Una mai improbabilă decât alta.
Poate-ți amintești
că înainte de începerea trimestrului mi-am exprimat îngrijorarea
în privința profesorului Lupin.
Nici un profesor din castelul ăsta nu l-ar ajuta pe Sirius Black să intre.
Castelul e în siguranță, sunt convins.
Și sunt mai mult decât dispus să trimit elevii la casele lor.
Dar Potter? Trebuie avertizat?
Poate. Dar deocamdată, lasă-l să doarmă.
Căci în vis, pătrundem într-o lume ce ne aparține întru totul.
Lasă-l să înoate în cel mai adânc ocean. Sau să plutească pe cel mai înalt nor.
Dați la pagina 394.
Scuzați-mă, domnule. Unde e profesorul Lupin?
Nu te privește asta pe tine, nu, Potter?
E de ajuns să spunem că nu se simte în stare să predea în momentul de față.
Dați la pagina 394.
Vârcolaci?
Domnule, începusem cu pălăriile roșii și Hinchipunii.
Fiarele nocturne sunt abia peste câteva săptămâni.
Când a intrat? Ai văzut-o intrând?
Cine-mi poate spune diferența
dintre un Animag și un vârcolac?
Nimeni?
- Ce dezamăgire. - Vă rog, domnule.
Animagul alege să se preschimbe într-un animal.
Vârcolacul n-are încotro.
La fiecare lună plină, când se transformă, uită cine e.
Și-ar ucide și cel mai bun prieten.
Răspunde doar chemării semenilor lui.
Mulțumesc, domnule Reacredință.
E a doua oară când vorbești neîntrebată, domnișoară Granger. Nu te poți abține?
Sau îți face plăcere să fii o atotștiutoare nesuferită?
- Aici are dreptate, să știi. - 5 puncte de la Cercetași.
Ca antidot pentru ignoranța voastră,
vreau pe catedră până luni dimineață două pergamente despre vârcolaci
cu accentul pus pe recunoașterea lui.
Domnule, mâine avem Vâjthaț.
Atunci îți sugerez să ai mare grijă, domnule Potter.
N-o să fii scutit, dacă-ți pierzi vreun membru.
Pagina 394.
Termenul "vârcolac"
e un derivat din cuvântul anglo-saxon "wer",
care înseamnă "om" și "lup". Omul-lup.
Există mai multe feluri de a deveni vârcolac.
Dată fiind puterea de a-și schimba forma,
când ești mușcat de un vârcolac...
Hai, Harry!
Aresto momentum!
- Pare cam palid, nu? - Palid? La ce te așteptai?
A căzut de la peste 30 m.
Tu cum ai arăta în Turnul Astronomic?
Probabil mai bine decât de obicei.
- Cum te simți? - Minunat!
Ne-ai speriat rău, amice.
- Ce s-a întâmplat? - Ai căzut de pe mătură.
Chiar? Și meciul? Cine a câștigat?
Nimeni nu dă vina pe tine, Harry.
Dementorii n-au voie pe terenul școlii. Dumbledore era furios.
Cum te-a salvat, i-a izgonit imediat.
Și ar mai trebui să știi ceva, Harry.
Când ai căzut, mătura ta a zburat în Salcia Bătăușă și...
Ei bine, uite-o.
Îmi pare rău de mătura ta.
Nu se poate repara?
Nu.
Domnule profesor, de ce mă afectează Dementorii așa tare?
Adică mai mult decât pe ceilalți.
Sunt cele mai mârșave creaturi ce au cutreierat Pământul.
Se hrănesc cu toate sentimentele bune, cu toate amintirile fericite,
până-ți rămân doar cele mai neplăcute experiențe.
Nu ești slab, Harry.
Te afectează pe tine mai mult fiindcă ai trăit adevărate orori.
Orori pe care colegii tăi nici nu și le pot închipui.
- N-are de ce să-ți fie rușine. - Mi-e frică, domnule profesor.
Te-aș considera un nechibzuit, dacă nu ți-ar fi.
Trebuie să știu cum să mă lupt cu ei. M-ați putea învăța.
Dvs. l-ați izgonit pe cel din tren.
A fost doar unul în seara aia.
- Dar l-ați izgonit. - N-am pretenția că sunt expert, Harry.
Dar cum se pare că Dementorii au devenit foarte interesați de tine,
poate ar trebui să te învăț, dar după vacanță.
Acum trebuie să mă odihnesc.
- Lăsați-mă! - Ești isteț, Harry.
- Dar nu îndeajuns. - Și avem o metodă mai bună.
Zău, încerc să ajung la Hogsmeade!
Te ducem noi.
- Îți arătăm un drum mai scurt. - Dacă-ți ții gura.
- Noroc! - Dați-mi drumul! Zău, băieți.
- Acum, Harry. - Hai cu băieții mari.
Ce faceți?
- Ce e prostia asta?! - Auzi la el!
- Ăsta e secretul succesului nostru. - E dureros să ți-l împărtășim...
Dar nevoile tale sunt mai mari.
George, ești drăguț?
Jur solemn că-s pus pe rele.
"Domnii Lunaticul, Șobo, Amprentă și Corn
au onoarea să vă prezinte Harta Ștrengarilor".
Le datorăm atât de mult!
Ia stați, ăsta e Hogwarts! Și ăla...
Nu. Chiar e...
- Dumbledore. - În biroul lui.
- Măsoară camera. - Deseori.
- Deci harta îi arată... - Pe toți.
- Unde sunt. - Ce fac.
- În orice clipă. - În orice zi.
- Genial! De unde o aveți? - Am șterpelit-o de la Filch.
- În primul an. - Sunt 7 coridoare secrete în castel.
- Îl recomandăm pe ăsta. - Coridorul Vrăjitoarei Chioare.
- Duce în pivnița de la Lorzii mierii. - Grăbește-te, vine Filch.
Și nu uita. După ce termini, lovește-o ușor și spune:
"Năzbâtie îndeplinită". Altfel toată lumea o poate citi.
E cea mai bântuită clădire din Marea Britanie. Ți-am spus asta?
De două ori.
Vrei să ne apropiem mai mult?
De Urlet în noapte?
Mă simt bine aici.
Ia te uită cine e aici.
Sunteți în căutarea casei de vis?
Cam mare pentru tine, nu, Trântore? Nu dorm ai tăi într-o singură cameră?
- Mai taci, Reacredință! - Nu ești prea prietenos.
Băieți, cred că e timpul să-l învățăm pe Trântor să-și respecte superiorii.
- Sper că nu te referi la tine. - Cum îndrăznești să-mi vorbești?
Sânge-mâl ce ești!
Cine e acolo?
Nu sta degeaba! Fă ceva!
Ce e, Reacredință? Ți-ai pierdut schiurile?
La o parte!
Mișcă-te!
Reacredință! Stai!
Harry!
Drăcia naibii, Harry! N-a fost nostim.
Ticăloșii ăia! Mie nu mi-au spus de hartă!
Harry n-o s-o păstreze. O să i-o dea profesoarei McGonagall.
- Nu? - Sigur. Împreună cu pelerina fermecată.
Uitați cine e. Madam Rosmerta.
- Ron o place. - Nu e adevărat!
- Cornelius! - Dați-mi voie, domnule ministru.
- Îmi cer scuze. - Rosmerta, sper că afacerile merg bine.
Ar merge mult mai bine, dacă ministerul n-ar trimite Dementori
în barul meu din două în două seri!
- E un criminal în libertate. - Sirius Black în Hogsmeade?!
Ce l-ar aduce aici?
- Harry Potter. - Harry Potter?!
Vino.
Harry!
- Nici un vrăjitor minor n-are voie aici azi. - Închideți ușa aia afurisită!
- Ce nepoliticos! - Capsomani.
- Capsomani? - Cum îndrăznesc?
- Pe cine fac ei capsomani? - Netrebnici înfumurați!
Nimeni nu vine într-un bar să fie speriat de moarte!
Dumbledore nu vrea Dementorii aici, te încredințez.
Despre ce e vorba?
Când părinții lui Harry Potter au aflat că le era menit să moară,
s-au ascuns. Puțini știau unde sunt.
Unul dintre ei era Sirius Black. Și i-a spus lui Știi-Tu-Cine.
Nu numai că Black l-a condus pe Știi-Tu-Cine la soții Potter,
dar le-a ucis și un prieten, pe Peter Pettigrew!
Un băiețandru.
- Mereu pe urmele lui Black. - Mi-l amintesc.
Nu-i scăpa pe James și Sirius din ochi. Și?
Peter a încercat să-i avertizeze pe soții Potter și ar fi reușit,
dacă n-ar fi dat peste un vechi prieten, Sirius Black.
Black a fost odios. Nu l-a omorât pe Pettigrew.
L-a distrus!
Un deget. Atâta a rămas. Un deget. Nimic altceva.
Poate Black nu s-a atins de ei, dar e vina lui că sunt morți!
Vrea să sfârșească ce a început.
- Nu pot să cred. - Și asta nu e partea cea mai rea.
- Ce-ar putea fi mai rău? - Sirius Black a fost,
și e până în ziua de azi,
nașul lui Harry Potter!
Ron, uite!
- Scuzați-mă! - Crăciun fericit!
Harry, ce s-a întâmplat?
Era prietenul lor și i-a trădat.
Era prietenul lor!
Sper să mă găsească.
Pentru că atunci când o va face, o să fiu pregătit!
Când o s-o facă, o să-l omor!
Harry?
Aici erai. Ai venit.
Ești sigur de asta, Harry? E magie foarte avansată.
Depășește Nivelurile Obișnuite de Vrăjitorie.
Sunt sigur.
Totul e pregătit.
Vraja pe care o s-o înveți se numește Vraja Patronus.
Ai auzit de ea?
Nu?
Patronus e un fel de forță pozitivă.
Îi servește vrăjitorului care îl invocă drept scut.
Dementorul se hrănește cu el, nu cu vrăjitorul.
Dar ca să meargă, trebuie să te gândești la o amintire.
Nu orice amintire, o amintire foarte fericită, foarte intensă.
Poți s-o faci? Da? Foarte bine.
Închide ochii.
Concentrează-te.
Explorează-ți trecutul.
Te-ai gândit la o amintire?
Las-o să te pătrundă.
Contopește-te cu ea.
Apoi rostește incantația: Expecto Patronum.
- Expecto Patronum. - Foarte bine.
Începem? Bagheta la îndemână.
Expecto Patronum!
Expecto... Expecto...
Așa. Haide. Ridică-te. Respiră adânc.
E în regulă. Nici nu mă așteptam să reușești din prima.
Ar fi fost remarcabil. Mănâncă asta. O să te simți mai bine.
- Înspăimântător Dementor! - Nu...
Ăla era un Bong, Harry. Un Bong.
Dementorul adevărat o să fie mai rău. Mult, mult mai rău.
Din curiozitate, la ce te-ai gândit?
- Ce amintire ai ales? - Prima dată când am zburat pe mătură.
Nu e de ajuns. Nici pe departe.
Uitați alta... Nu e una prea fericită.
Adică e.
Nu m-am simțit niciodată mai fericit.
- Dar e complicat. - E intensă?
Atunci să încercăm. Ești pregătit?
Hai s-o facem.
Expecto Patronum!
Bravo, Harry! Bravo!
- Cred că mi-a ajuns pentru azi. - Da. Stai jos.
Mănâncă asta. Chiar ajută.
Și să știi, Harry, cred că te-ai fi putut măsura și cu tatăl tău.
Și asta nu e puțin!
Mă gândeam la el și la mama.
Le-am văzut chipurile.
Îmi vorbeau.
Doar îmi vorbeau.
Asta e amintirea aleasă.
Nici nu știu dacă e reală.
Dar e cea mai bună pe care o am.
- Frumoasă zi. - Superbă.
Dacă n-ai fost sfâșiat!
Sfâșiat? Despre ce vorbești?
- Ronald și-a pierdut șobolanul. - N-am pierdut nimic!
- Motanul tău l-a omorât! - Aiurea!
Ai văzut cum fiara ei însetată de sânge stă mereu la pândă!
Și Scabbers a dispărut!
Poate ar trebui să ai mai mare grijă de el.
- Motanul tău l-a omorât! - Ba nu!
Cum a fost audierea, Hagrid?
Mai întâi, membrii au luat pe rând cuvântul
despre motivul pentru care eram acolo.
Apoi m-am ridicat eu și le-am spus că Buckbeak e un hipogrif bun,
că își curăță mereu penele.
Apoi s-a ridicat Lucius Reacredință. Vă puteți imagina.
A zis că Buckbeak e o creatură letală și primejdioasă care ar ucide subit.
Și apoi?
Apoi a cerut ce se putea mai rău.
- Doar nu te dau afară! - Nu.
Buckbeak a fost osândit la moarte!
Păianjeni! Uite... Păianjeni! Păianjeni... Vor să dansez step.
- Nu vreau! - Pune-i la punct!
Da, o să-i pun la punct. O să-i pun...
- Peter Pettigrew? - Un băiețandru, pe urmele lui Black.
Black a fost foarte rău. Nu l-a omorât pe Pettigrew, l-a distrus!
- Stinge lumina aia! - Îmi pare rău.
- Ai grijă, băiete. - Încercăm să dormim!
Severus Plesneală
Năzbâtie îndeplinită. Nox.
Potter.
De ce umbli pe coridoare noaptea?
Sunt somnambul.
Cât de mult semeni cu tatăl tău, Potter!
Și el era extrem de arogant și umbla țanțoș prin castel.
Tata nu umbla țanțoș! Și nici eu nu umblu țanțoș.
Dacă nu vă supărați, v-aș fi recunoscător dacă ați lăsa bagheta jos.
Golește-ți buzunarele.
Golește-ți buzunarele!
Ce e ăla?
- Un pergament. - Chiar? Deschide-l.
Dezvăluie-ți secretele.
Citește.
"Domnii Lunaticul, Șobo, Amprentă și Corn
îl felicită pe profesorul Plesneală și..."
Continuă.
" ...și îl roagă să nu-și mai bage nasul anormal de mare în treburile altora".
- Obrăznicătură ce... - Domnule profesor!
Ia te uită... Lupin.
Am ieșit la o mică plimbare sub clar de lună?
Harry, ai pățit ceva?
Rămâne de văzut.
Tocmai am confiscat un artefact bizar de la domnul Potter.
Uită-te, Lupin. Ar trebui să fie domeniul tău de specialitate.
- E limpede că e plin de magie neagră. - Mă îndoiesc, Severus.
E doar un pergament făcut să jignească pe oricine încearcă să-l citească.
Bănuiesc că e un produs Zonko.
Cu toate astea, o să cercetez dacă mai are și alte calități ascunse.
Este, după cum ai spus, domeniul meu. Harry, vrei să vii cu mine, te rog?
Noapte bună, domnule profesor.
Ești surd? Stinge lumina aia!
Intră.
N-am nici cea mai mică idee cum a ajuns harta asta în mâinile tale,
dar, sincer să fiu, sunt uluit că nu ai predat-o!
Te-ai gândit pentru o clipă că în mâinile lui Sirius Black asta e o hartă către tine?
- Nu. - Nu, domnule.
Nici tatăl tău n-a prea respectat regulile.
Dar el și mama ta și-au dat viața ca s-o salveze pe a ta.
Jucându-te cu sacrificiul lor umblând prin castel neprotejat,
cu un criminal în libertate, nu pare o răsplată prea mare!
N-o să-ți mai salvez pielea a doua oară! M-ai înțeles?
Da, domnule.
Vreau să te întorci în dormitor și să rămâi acolo.
Și nu ocoli. Dacă ocolești, o să știu.
Domnule profesor, ca să știți, nu cred că harta merge întotdeauna.
Mai devreme, a arătat pe cineva în castel.
Cineva de care știam că e mort.
Chiar? Pe cine anume?
Pe Peter Pettigrew.
E imposibil.
Asta am văzut.
Noapte bună, profesore.
Deschideți-vă mințile! Trebuie să vedeți dincolo!
Arta de a citi în globul de cristal se află în limpezimea Ochiului Interior.
Numai atunci puteți vedea. Mai încercați o dată.
Ce avem aici?
Pot să încerc eu?
E Spectrul... poate.
Draga mea, din clipa în care ai intrat la ora mea,
am simțit că nu ai spiritul potrivit
pentru nobila artă a prevederii viitorului, vezi?
Poate ești tânără, dar inima ta e la fel de zbârcită ca a unei fete bătrâne.
Sufletul tău, la fel de ofilit ca paginile cărților
de care te agăți cu atâta disperare.
Am spus eu ceva?
Hermione a înnebunit de tot. Nu că n-ar fi fost nebună și înainte.
Dar acum o vede toată lumea.
Stai așa.
- Mai bine îl ducem înapoi. - Nu mă întorc acolo!
- Bine. Pe mai târziu. - Pa!
Harry Potter...
- Doamnă profesoară Trelawney... - O să se întoarcă iar la noapte.
Poftim?
În seara asta, cel ce și-a trădat prietenii, cel a cărui inimă e mâncată de crimă,
o să fie liber.
Se va vărsa sânge nevinovat,
iar slujitorul și stăpânul vor fi reuniți încă o dată.
Îmi pare așa rău, dragă băiete. Ai spus ceva?
Nu...
Nimic.
Nu pot să cred că o să-l omoare pe Buckbeak. E odios.
Și e tot mai rău!
Tata a zis că pot păstra capul hipogrifului.
Cred că am să-l donez dormitorului Cercetașilor.
Demențial!
- Ia uitați-vă cine e aici! - Ați venit la spectacol?
Vierme netrebnic și diabolic!
Hermione, nu!
Nu merită.
Reacredință, ești teafăr?
- Haideți! - Nu suflați o vorbă, ne-am înțeles?
- Ce bine a fost! - Bine?! A fost genial!
Uitați-vă la el. Adoră mirosul copacilor când vântul adie printre ei.
De ce nu-l eliberăm?
Ar ști că am făcut-o eu.
Și Dumbledore ar avea necazuri.
Vine încoace.
Vrea să fie alături de mine când...
Când se întâmplă.
Mare om, Dumbledore!
Mare om...
- O să stăm și noi cu tine. - Nici pomeneală!
Credeți că vreau să vedeți așa ceva?! Nu!
Beți-vă ceaiul și duceți-vă. Înainte de asta, Ron...
- Scabbers! Trăiești! - Fii mai atent cu animalele tale.
- Asta înseamnă că datorezi cuiva scuze. - Da.
Data viitoare când îl văd pe Șmecherilă, o să-i spun.
- M-am referit la mine! - Măiculiță! Ce-a fost asta?
Hagrid...
Fir-ar!
Nu, domnule ministru. Pe aici.
E târziu. E aproape întuneric. N-ar trebui să fiți aici.
Dacă vă vede cineva, o să dați de necaz. De mare necaz!
Mai ales tu, Harry!
Vin imediat!
Repede!
Hagrid...
- O să fie bine. O să fie bine. - Du-te!
- Alea sunt buruieni acolo... - Pe povârniș.
- Pe povârniș. Hagrid... - Domnule Dumbledore...
- Bună seara. - Domnule ministru...
Intrați și o să bem un ceai.
Domnilor, să ne apucăm de treabă, bine?
Hotărârea Consiliului pentru Eliminarea Creaturilor Periculoase este
ca hipogriful Buckbeak, aici zisul osândit,
să fie executat astăzi, la apusul soarelui.
Gata, gata, Hagrid.
Ce e?
Mi s-a părut că tocmai am văzut...
- Nimic. - Haideți!
M-a mușcat! Scabbers!
Ron! Ron!
- Ron! - Scabbers, vino înapoi!
Stai!
- Scabbers, m-ai mușcat! - Harry, știi ce copac e ăla, nu?
Asta nu e bine. Ron, fugi!
Harry, Hermione, fugiți!
E Spectrul!
- Harry! - Ron! Ron, așteaptă!
Harry!
Ajutor!
Haide!
Dă-te!
Ferește-te!
- Îmi pare rău. - Nu-i nimic.
- Unde crezi că duce ăsta? - Am o bănuială.
Dar sper să mă înșel.
Suntem în Urlet în noapte, nu-i așa?
Haide.
Ron!
- Ron! N-ai pățit nimic! - Dulăul! Unde e?!
E o cursă! El e dulăul! E un Animag!
Dacă vrei să-l omori pe Harry, trebuie să ne omori și pe noi.
- Numai unul o să moară în seara asta. - Tu vei fi acela!
O să mă omori, Harry?
Expelliarmus!
Ia te uită... Sirius. Suntem cam jerpeliți, nu-i așa?
În cele din urmă, trupul reflectă nebunia interioară.
Tu trebuie să știi tot despre nebunia interioară, nu, Remus?
- L-am găsit! - Știu.
- El este. - Înțeleg.
- Hai să-l omorâm! - Nu! Am avut încredere în tine!
Și în tot acest timp ai fost prietenul lui!
E vârcolac! De-aia a lipsit de la ore.
De când știi?
De când Plesneală a dat eseul.
Chiar ești cea mai deșteaptă vrăjitoare de vârsta ta pe care am cunoscut-o.
Gata cu vorba, Remus! Să-l omorâm!
- Așteaptă! - Am așteptat destul!
12 ani!
În Azkaban!
Prea bine. Omoară-l.
Dar mai așteaptă un minut. Harry are dreptul să știe de ce.
Știu de ce!
Mi-ai trădat părinții!
- Din cauza ta sunt morți! - Nu din cauza lui.
Cineva i-a trădat,
dar cineva pe care, până de curând, l-am crezut mort!
- Cine atunci? - Peter Pettigrew!
Și e în încăperea asta! Chiar acum!
Arată-te, Peter!
- Hai afară să te joci! - Expelliarmus!
Răzbunarea e dulce. Cât am sperat să fiu eu acela care te prinde!
I-am spus lui Dumbledore că ajutai un vechi prieten să intre în castel.
- Și iată dovada! - Genial, Plesneală.
Încă o dată, îți pui la bătaie mintea ascuțită și ajungi la concluzia greșită.
Scuză-ne, eu și Remus avem niște treburi de rezolvat.
Dă-mi un motiv. Te implor!
- Nu fi nesăbuit. - N-are ce face. E o obișnuință.
Uitați-vă cum vă certați ca un cuplu căsătorit.
De ce nu te duci să te joci cu trusa ta de chimie?
Aș putea s-o fac, să știi.
Dar de ce să-i privez pe Dementori? Abia așteaptă să te vadă.
Mi se pare mie că ți-e frică?
Da, sărutul unui Dementor. Nu poți decât să ți-l imaginezi.
Se zice că e aproape imposibil să fii martor la așa ceva,
dar o să mă străduiesc.
Severus, te rog!
După tine.
Expelliarmus!
- Harry! Ce-ai făcut?! - Ai atacat un profesor!
- Spune-mi ce e cu Pettigrew! - Era la școală cu noi. Îl credeam prieten.
Nu. Pettigrew e mort. Tu l-ai omorât!
Și eu credeam la fel până mi-ai spus că l-ai văzut pe hartă.
- Harta a mințit. - Nu minte niciodată!
Pettigrew trăiește! Și e chiar acolo!
- Eu?! E nebun! - Nu tu! Șobolanul tău!
- Scabbers e în familia mea de... - 12 ani?!
O viață curios de lungă pentru un șobolan!
- Îi lipsește un deget, nu? - Și ce?
- Tot ce au găsit din Pettigrew a fost... - Degetul lui.
Lașul mizerabil și l-a tăiat ca toți să-l creadă mort.
- Apoi s-a transformat în șobolan. - Arată-mi.
- Dă-i-l, Ron. - Ce încerci să-i faci?
Scabbers!
Lasă-l în pace! Dă-i drumul! Ce faci?!
Remus?
Ăla e Sirius?
Vechii mei prieteni!
Harry! Uită-te la tine... Semeni atât de bine cu tatăl tău.
- Cu James. Eram prieteni foarte buni. - Cum îndrăznești să vorbești cu Harry
și să pomenești de James în fața lui?!
I-ai vândut pe James și pe Lily lui Cap-de-Mort, nu?
N-am vrut!
E Lordul Întunericului... Habar n-ai ce arme deține!
Întreabă-te, Sirius! Tu ce-ai fi făcut?
- Tu ce-ai fi făcut? - Aș fi murit!
Mai degrabă aș fi murit decât să-mi trădez prietenii!
James n-ar fi vrut să fiu omorât!
Tatăl tău mi-ar fi cruțat viața! S-ar fi îndurat de mine!
Ar fi trebuit să știi că dacă nu te-a ucis Cap-de-Mort, o să te ucidem noi.
Nu!
- Harry, omul ăsta... - Știu ce e.
Dar o să-l ducem la castel.
- Fii binecuvântat, băiete! - Lasă-mă!
Am zis că te ducem la castel.
După aceea, te pot lua Dementorii.
Îmi pare rău de mușcătură. Bănuiesc că doare un pic.
Un pic?! Un pic?! Era să-mi smulgi piciorul!
Ochisem șobolanul.
De obicei, sunt foarte bine dispus ca dulău.
De fapt, nu o dată James a sugerat să fac schimbarea permanentă.
Cu coada m-aș obișnui. Dar puricii... Mă omoară.
Bine.
- Mai bine te duci. - Nu-ți face griji, bine?
Rămân.
Tu du-te, rămân eu.
- Ești bine? - Da. Du-te.
- Pare destul de dureros. - E foarte dureros.
S-ar putea să-l taie.
Madam Pomfrey o să-l facă bine imediat.
E prea târziu. E distrus. Va trebui amputat.
E frumos, nu?
N-o să uit niciodată prima oară când am intrat pe ușile alea.
Ar fi frumos s-o mai fac o dată ca om liber.
Ai făcut un lucru nobil acolo.
N-o merită.
Nu cred că tata ar fi vrut ca cei mai buni prieteni ai lui să ajungă ucigași.
De altfel, odată mort, adevărul o să moară cu el.
Dacă rămâne în viață, tu ești liber.
Orice, numai Dementori nu!
Ron! N-am fost un prieten bun?
N-o să-i lași să mă dea pe mâna Dementorilor, nu?
Fată drăguță! Fată isteață! Sigur n-o să-i lași să...
Nu știu dacă știi, Harry, dar când te-ai născut
- ...James și Lily m-au făcut nașul tău. - Știu.
Pot înțelege dacă o să alegi să stai cu mătușa și unchiul tău,
dar dacă o să vrei vreodată un alt cămin...
Pot să vin să stau cu tine?
E doar o idee. Înțeleg dacă nu vrei.
Harry!
Remus, bătrânul meu prieten! Ți-ai luat licoarea în seara asta?
Știi ce fel de om ești! În inimă trăiești cu adevărat!
În inima asta!
Carnea e doar carne!
Expelliarmus!
Harry!
Remus! Remus!
Fugiți!
- Haideți! - Stați!
Hermione! Proastă idee. Proastă idee...
Domnule profesor?
Domnule profesor Lupin?
Drăguț cuțu' ...
Aici erai, Potter!
Sirius!
Vino înapoi!
Sirius!
Nu... Sirius!
Expecto Patronum!
Harry?
L-am văzut pe tata.
Ce?
I-a izgonit pe Dementori.
L-am văzut dincolo de lac.
L-au prins pe Sirius.
Dintr-o clipă într-alta, Dementorii o să-i dea sărutul.
- Adică o să-l omoare?! - Nu. E mult mai rău.
Mult mai rău.
O să-i soarbă sufletul!
Domnule director, opriți-i! N-au prins pe cine trebuia!
- E adevărat. Sirius e nevinovat. - Scabbers a făcut-o.
- Scabbers? - E șobolanul meu, domnule.
Nu e cu adevărat un șobolan. A fost. Era al fratelui meu, Percy.
- Dar apoi lui i-au dat o bufniță. - Ideea e că știm adevărul!
- Credeți-ne, vă rog! - Vă cred, domnișoară Granger.
Dar cuvântul a trei vrăjitori de 13 ani n-o să convingă prea mulți.
O voce de copil, oricât de cinstită și adevărată,
e neînsemnată pentru cei ce au uitat să asculte.
Misterios lucru, timpul ăsta...
Puternic.
Și când te joci cu el, periculos.
Sirius Black e în cea mai de sus celulă din Turnul Întunecat.
Cunoști legile, domnișoară Granger.
Nu trebuie să fii văzută.
Și ai face bine să te întorci înainte de ultima bătaie a orologiului.
Dacă nu, consecințele sunt prea groaznice ca să le pomenim.
Dacă reușești în noaptea asta,
mai multe vieți nevinovate ar putea fi cruțate.
Trei întoarceri ar trebui să fie de ajuns.
Apropo...
La îndoială, mi se pare înțelept să te întorci pe urma pașilor făcuți.
Mult noroc!
Ce naiba a fost asta?
Îmi pare rău, Ron, dar cum nu poți merge...
Ce s-a întâmplat?
- Unde e Ron? - 7:30.
Unde eram la 7:30?
Nu știu. Ne duceam la Hagrid?
Hai! Și nu putem fi văzuți!
Hermione!
Hermione, așteaptă!
- Spune-mi ce anume facem, te rog! - Ați venit la spectacol?
Vierme netrebnic și diabolic!
Ăia suntem noi.
Hermione, nu! Nu merită.
Nu e firesc.
E Clepsidra Timpului, Harry.
McGonagall mi-a dat-o în primul trimestru.
Așa am ajuns la toate orele tot anul.
- Te-ai întors în timp? - Da.
E limpede că Dumbledore a vrut să ne întoarcem în momentul ăsta.
Vrea să schimbăm ceva ce s-a întâmplat.
Reușit pumn.
Mulțumesc.
Vine Reacredință!
Nu suflați o vorbă, s-a înțeles? Îi vin eu de hac lui sânge-mâl aia!
- Ce bine a fost! - Bine?! A fost genial!
Haideți. Ar trebui să mergem la Hagrid.
Uite! Buckbeak e încă în viață!
Firește!
Mai știi ce a spus Dumbledore?
Dacă reușim, mai multe vieți nevinovate ar putea fi cruțate.
Hai!
Uite-i! Mai bine mă grăbesc.
Fudge trebuie să-l vadă pe Buckbeak.
Altfel o să creadă că Hagrid l-a eliberat.
Scabbers! Trăiești!
- Fii mai atent cu animalele tale. - E Pettigrew.
- Harry, nu poți! - El mi-a trădat părinții!
- Doar nu vrei să stau degeaba! - Ba da! Trebuie!
Ești în coliba lui Hagrid acum.
Dacă dai buzna înăuntru, o să crezi că ai înnebunit!
Lucruri cumplite li se întâmplă vrăjitorilor care se joacă cu timpul.
Nu putem fi văzuți.
Îți amintești de locul ăsta, domnule ministru, de pe vremea școlii?
Vine Fudge.
Și noi nu plecăm!
De ce nu plecăm?
Ești nebună?!
M-a durut!
Îmi pare rău.
Ieșim pe ușa din spate! Fugi!
Chiar așa arată părul meu de la spate?
Ce e?
Mi s-a părut că tocmai am văzut...
- Nimic. - Haideți!
Du-te!
Plecați! Valea!
Domnule ministru, cred, totuși, că ar trebui să semnez și eu.
Poate ar fi bine.
Buckbeak... Hai, repede. Vino cu noi.
Mai încearcă! Haide! Repede.
Buckbeak, repede! Grăbește-te, bine?
- Doar numele. - E un nume foarte lung.
Grăbește-te, Buckbeak, bine?
Hai, Buckbeak!
Hai să iei nevăstuica moartă!
- Hai! E aici! Hai, Beaky! - Aici, domnule ministru.
- Uitați-vă acolo. - Unde?
- Dincolo de stânci. - Ce-ar trebui să văd?
Profesorul Dippet a plantat buruiana când a fost director.
- Da. Într-adevăr. - Și toate căpșunile.
- Hai, Buckbeak! - Nu văd căpșuni.
- Acolo. - Unde?
- Acolo. - Pe aici.
- Hai să terminăm odată. - Bine.
Dar unde e?
Doar ce-am văzut fiara!
- Acum o clipă! - Extraordinar!
Buckbeak.
Zău, Dumbledore! Cineva l-a eliberat, e limpede!
- Hagrid? - Buckbeak!
Nu cred că ministrul sugerează că ai vreo legătură cu asta.
Cum ai fi putut? Ai fost cu noi tot timpul.
- Trebuie să cercetăm împrejurimile! - Cercetează și cerul, dacă vrei.
Între timp, aș vrea o ceașcă de ceai sau un coniac mare.
Călău, serviciile tale nu mai sunt necesare.
Mulțumesc.
În casa asta n-o să găsiți pahare mici, domnule profesor!
- Hai! - Pe aici!
Pe aici acum!
- Și acum? - Îl salvăm pe Sirius.
- Cum?! - N-am idee!
- Uite. E Lupin! - Immobulus!
Și vine Plesneală.
Și acum așteptăm.
Acum așteptăm.
- Măcar cineva se amuză. - Da...
- Hermione... - Da?
Înainte, lângă lac, când eram cu Sirius,
am văzut pe cineva.
Acel cineva a alungat Dementorii.
Cu un Patronus. L-am auzit pe Plesneală spunându-i lui Dumbledore.
După el,
numai un vrăjitor foarte puternic l-ar fi putut invoca.
A fost tata.
Tata l-a invocat.
- Dar e... - Mort. Știu.
Îți spun doar ce am văzut.
Venim.
Îl vezi pe Sirius vorbind cu mine?
- Îmi spune să mă mut cu el. - Grozav!
După ce-l eliberăm, nu va mai trebui să mă duc la Dursley.
O să fiu doar eu cu el.
Am putea sta la țară,
undeva de unde poți vedea cerul.
Cred că o să-i placă asta după toți anii ăia în Azkaban.
Harry!
Fugiți!
Haide.
- Ce faci?! - Îți salvez viata!
Mulțumesc.
- Perfect! Acum vine după noi. - La asta nu m-am gândit. Fugi!
Ce înfricoșător.
Bietul Lupin are o noapte tare grea.
Sirius... Haide!
- E sinistru. - Nu-ți face griji.
O să vină tata. O să-l invoce pe Patronus.
Dintr-o clipă-n alta!
Chiar acolo! O să vezi!
Harry, ascultă-mă. Nu vine nimeni.
Nu-ți face griji! O să vină!
Mori...
Muriți amândoi.
Harry!
Expecto Patronum!
Ai avut dreptate, Hermione.
Nu pe tata l-am văzut mai devreme. Eram eu!
M-am văzut pe mine invocându-l pe Patronus.
Am știut că o pot face de data asta
pentru că o făcusem deja.
- Are vreo noimă? - Nu!
Dar nu-mi place să zbor!
Bombarda!
O să vă fiu veșnic recunoscător pentru asta, amândurora.
- Vreau să vin cu tine. - Poate într-o zi.
O vreme, viața mea o să fie prea imprevizibilă.
De altfel...
- Locul tău e aici. - Dar ești nevinovat.
Și tu o știi.
Deocamdată, asta mi-e de ajuns.
Bănuiesc că ai obosit să tot auzi asta,
dar semeni foarte bine cu tatăl tău.
În afară de ochi.
- Ai... - Ochii mamei.
E dureros că am petrecut așa mult timp cu James și Lily și așa puțin cu tine.
Dar să știi asta:
cei ce ne iubesc nu ne părăsesc niciodată.
Și îi poți găsi întotdeauna
aici.
Chiar ești cea mai deșteaptă vrăjitoare de vârsta ta.
Trebuie să plecăm!
- Ei bine? - E liber. Am reușit.
Ce ați reușit?
Noapte bună.
Cum ați ajuns acolo?
Vorbeam cu voi aici. Și acum sunteți acolo.
- Despre ce vorbește? - Nu știu.
Zău, Ron. Cum poate fi cineva în două locuri în același timp?
Bună, Harry.
Te-am văzut venind.
Am arătat și mai rău de-atât, crede-mă.
- Ați fost dat afară. - Nu.
Mi-am dat demisia.
De ce?
Se pare că cineva și-a dat drumul la gură despre natura condiției mele.
Mâine la ora asta, o să înceapă să vină bufnițele și părinții n-o să vrea
pe cineva ca mine să le predea copiilor lor.
- Dar Dumbledore... - A riscat deja destul pentru mine.
De altfel, oamenii ca mine sunt...
Să spunem doar că sunt obișnuit deja.
De ce ești așa necăjit?
Toate astea n-au schimbat nimic.
- Pettigrew a scăpat. - N-au schimbat nimic?
Au schimbat tot! Ai dezvăluit adevărul.
Ai salvat un om nevinovat de la o soartă cumplită.
Asta a schimbat multe.
Dacă sunt mândru de ceva,
sunt mândru de cât de multe ai învățat anul ăsta.
Cum nu-ți mai sunt profesor,
nu mă simt deloc vinovat să-ți dau asta înapoi.
Acum o să-mi iau rămas bun, Harry.
Sunt sigur că o să ne mai întâlnim.
Până atunci...
Năzbâtie îndeplinită!
Înapoi, am spus! Sau o duc sus, dacă nu vă potoliți.
Harry!
De unde ai luat-o?
Pot s-o încerc și eu? După tine, firește.
- Despre ce vorbești? - Liniște!
Lăsați-l să treacă. N-am vrut s-o deschid, Harry.
Nu era împachetată bine. Ei m-au silit.
Nu e adevărat!
- E un Fulger. - E cea mai rapidă mătură din lume!
Pentru mine?
- Dar cine a trimis-o? - Nimeni nu știe.
Asta a sosit cu ea.
- Arată-ne ce poți face! - Cât de rapidă e, Harry?
Lumos!
Jur solemn că-s pus pe rele.
HARRY POTTER ȘI PRIZONIERUL DIN AZKABAN
Năzbâtie îndeplinită.
Nox.