‫לומוס מקסימה.
‫לומוס מקסימה!
‫הארי פוטר והאסיר מאזקבאן
‫הארי! הארי!
‫הארי! ‫פתח את הדלת.
‫מארג', כמה נפלא לראות...
‫דוד ורנון, אני צריך ‫שתחתום לי על טופס האישור הזה.
‫מה זה?
‫כלום. ‫משהו לבית-הספר.
‫אולי יותר מאוחר, ‫אם תתנהג כמו בן-אדם.
‫אם גם היא תתנהג כמו בן-אדם.
‫-מה, אתה עוד פה? ‫-כן.
‫אל תגיד לי "כן" ‫בנימה כפוית-טובה שכזו!
‫זה מעשה-צדקה מצד ורנון, ‫שהוא מטפל בך.
‫אם היו זורקים אותו על מפתן ביתי, ‫הייתי מעיפה אותו ישר לבית-יתומים.
‫איפה דאדלוש שלי? ‫זה דאדלי-מאמי הקטן שלי?
‫תן נשיקה!
‫קח את המזוודה של מארג' למעלה!
‫בסדר.
‫בוא, תעשה טובה לאימא, ‫תגמור את זה. כלב טוב, ריפי-ניו.
‫-אפשר לפתות אותך, מארג'? ‫-רק כוסית קטנה.
‫אוכל מצוין, פטוניה.
‫עוד קצת.
‫בד"כ אני אוכלת רק משהו מטוגן בערב. ‫עם 12 כלבים בבית...
‫עוד קצת. ‫תודה.
‫רוצה לטעום טיפת ברנדי?
‫טיפונת ברנדי לריפי-ניו שלי?
‫מה החיוך העקום הזה?
‫לאן שלחת את הילד ללמוד, ‫ורנון?
‫מוסד הקדוש ברוטוס. מוסד ‫מן השורה הראשונה למקרים אבודים.
‫מכים את התלמידים ‫אצל הקדוש ברוטוס?
‫כן... כן.
‫היכו אותי המון פעמים.
‫מצוין. ‫אני לא קונה את השטויות האלה,
‫שאין להכות ילדים כשזה מגיע להם.
‫אבל שלא תאשים את עצמך ‫במה שקרה לילד הזה, ורנון.
‫הכול מתחיל ונגמר בדם. ‫דם רע בא לידי ביטוי בסופו של דבר.
‫תזכירי לי במה עסק אביו של הילד, ‫פטוניה?
‫הוא לא עבד. ‫היה מובטל.
‫-ובטח גם שתיין! ‫-זה שקר.
‫-מה הוא אמר? ‫-אבא שלי לא היה שתיין!
‫אל תדאגי, פטוניה. ‫יש לי אחיזה חזקה מאוד.
‫כדאי שתלך לישון.
‫שקט, ורנון. ‫תנקה את זה.
‫למען האמת, זה כלל לא קשור לאב.
‫הכול תלוי באימא. ‫רואים את זה כל הזמן, אצל הכלבים.
‫אם משהו לא בסדר עם הכלבה, ‫משהו לא בסדר עם הגורים.
‫תשתקי! תשתקי!
‫בסדר!
‫תרשו לי להגיד לכם...
‫ורנון!
‫ורנון, תעשה משהו!
‫עצרי!
‫תפסתי אותך, מארג'!
‫-שלא תעיז! ‫-סליחה.
‫אוי, ורנון!
‫אלוהים!
‫מארג'!
‫בבקשה!
‫מארג'!
‫חזרי!
‫תחזיר אותה! ‫תחזיר אותה מיד,
‫-ותקן את מה שעשית! ‫-לא! זה הגיע לה!
‫-אל תתקרב אליי. ‫-אסור לך לעסוק בכישוף מחוץ לביה"ס.
‫-באמת? תראה אותי! ‫-עכשיו לא ייתנו לך לחזור.
‫אין לך לאן ללכת.
‫לא אכפת לי. ‫כל מקום יותר טוב מאשר כאן.
‫"ברוכים הבאים לאוטובוס הלילה...
‫"שירות חירום ‫למכשפה ולקוסם במצוקה.
‫"שמי סטן שנפייק ‫ואני אהיה הכרטיסן שלכם הערב."
‫מה אתה עושה שם למטה?
‫-נפלתי. ‫-למה? מה קרה?
‫-לא נפלתי בכוונה. ‫-טוב, אז בוא תעלה.
‫אין לנו זמן לבזבז.
‫-על מה אתה מסתכל? ‫-על שום דבר.
‫אז בוא כבר! תיכנס!
‫אני אקח את זה. אתה תיכנס.
‫קדימה. זוז, זוז.
‫תמשיך.
‫-סע, ארני. ‫-כן, סע, ארני!
‫מצפה לנו נסיעה קופצנית!
‫-תזכיר לי שוב את שמך? ‫-לא אמרתי את שמי.
‫-לאן אתה רוצה להגיע? ‫-ל"קלחת הרותחת"! זה בלונדון.
‫שמעת, ארני? ‫"לקלחת הרותחת. זה בלונדון."
‫אם תזמין שם מרק אפונה,
‫תוודא שתאכל אותו ‫לפני שהוא יאכל אותך.
‫-מוגלגים! הם לא יכולים לראות אותנו? ‫-מוגלגים?
‫הם לא רואים כלום!
‫לא, אבל אם דוקרים אותם במזלג, ‫הם מרגישים!
‫קשישה בשעה 12!
‫עשר, תשע, שמונה...
‫שבע, שש, חמש, ארבע...
‫שלוש, שלוש וחצי...
‫שתיים, אחת ושלושת-רבעי...
‫מי זה?
‫האיש הזה.
‫מי זה?
‫מי זה?!
‫זה סיריוס בלק, זה.
‫אל תספר לי ‫שלא שמעת על סיריוס בלק.
‫הוא רוצח.
‫נשלח בגלל זה לכלא אזקבאן.
‫-איך הוא נמלט? ‫-טוב, זו באמת השאלה.
‫הוא הראשון שהצליח בזה!
‫הוא היה תומך נלהב של...
‫אתה-יודע-מי.
‫אני מניח שעליו שמעת.
‫כן.
‫עליו שמעתי.
‫ארני, שני אוטובוסי קומתיים ‫בשעה 12.
‫הם מתקרבים, ארני.
‫הם ממש עלינו!
‫זהירות על הראש.
‫בחורים? בחורים?
‫למה הפרצופים הארוכים?
‫יש! כמעט הגענו. ‫כמעט הגענו.
‫-"הקלחת הרותחת". ‫-התחנה הבאה, סמטת נוקטרן.
‫מר פוטר, סוף סוף!
‫-סע כבר, ארני! ‫-כן, סע כבר, ארני!
‫חדר 11.
‫הדוויג!
‫חתיכת ציפור חכמה יש לך, ‫מר פוטר.
‫הגיעה הנה חמש דקות לפניך.
‫בתור שר הקסמים ‫מחובתי לבשר לך,
‫כי לפני כמה שעות ‫אותרה אחות דודך,
‫מדרום לעיר שפילד, ‫כשהיא חגה סביב ארובה.
‫צוות ביטול מעשי קסם בלתי-מכוונים ‫שוגר לשם מיד.
‫היא כווצה, והוכנסו ‫כמה שינויים בזיכרון שלה.
‫היא לא תזכור דבר ‫מן התקרית הזו.
‫אז זהו זה...
‫ושום נזק לא נגרם.
‫מרק אפונה?
‫לא, תודה.
‫-אדוני השר? ‫-כן?
‫אני לא מבין.
‫עברתי על החוק, ‫החוק להגבלת קוסמות בקרב קטינים!
‫משרדנו אינו שולח אנשים לאזקבאן...
‫על ניפוח דודות.
‫מאידך, בריחה שכזאת, ‫בהתחשב במצב הדברים,
‫הייתה מעשה חסר כל אחריות.
‫-"מצב הדברים", אדוני? ‫-רוצח מסתובב לו חופשי.
‫אתה מתכוון לסיריוס בלק?
‫אבל מה לו ולי?
‫שום דבר, כמובן. ‫אתה בטוח לגמרי! וזה מה שחשוב.
‫ומחר תהיה בדרכך חזרה להוגוורטס.
‫הנה ספרי הלימוד החדשים שלך. ‫הרשיתי לעצמי...
‫לדאוג שיישלחו הנה בשבילך. ‫כעת, טום יראה לך את חדרך.
‫הדוויג.
‫דרך אגב, הארי, כל עוד אתה נמצא כאן, ‫מוטב יהיה שלא...
‫תתרחק.
‫אתה מתכוון להזיז ‫את האוטובוס שלך, או לא?!
‫ספר המפלצות המפלצתי
‫תחזוקה!
‫אחזור יותר מאוחר.
‫אני מזהיר אותך, הרמיוני!
‫תרחיקי את החיה הזו מסקאברס, ‫או שאהפוך אותה לכיסוי-תיון!
‫הוא חתול, רונלד! ‫למה ציפית?
‫-זה הטבע שלו. ‫-זה מה שאמרו לך?
‫-לי הוא נראה יותר כמו חזיר שעיר! ‫-מי שמדבר!
‫חיית-המחמד שלך ‫דומה למברשת-נעליים מסריחה!
‫זה בסדר, קרוקשנקס. ‫פשוט תתעלם מן הילד המרושע.
‫הארי!
‫-איך היה במצרים? ‫-אדיר! המון עתיקות,
‫כמו חנוטים וקברים. ‫אפילו סקאברס נהנה!
‫-המצרים הקדמונים נהגו לסגוד לחתולים. ‫-כן, וגם לחיפושיות-זבל.
‫-שוב משוויץ עם גזיר-העיתון שלך? ‫-לא הראיתי אותו לאף אחד.
‫לאף אחד, מלבד טום.
‫-המנקה שעובדת ביום. ‫-המנקה שעובדת בלילה.
‫-הטבח. ‫-האיש שתיקן את האסלה.
‫-הארי. ‫-גב' ויזלי.
‫-טוב לראות אותך, יקירי. ‫-טוב לראות אותך.
‫-יש לך הכול? ‫-כן.
‫-כל הספרים? ‫-הכול למעלה.
‫-כל הבגדים שאתה צריך? ‫-כן.
‫ילד טוב.
‫-הארי פוטר. ‫-מר ויזלי.
‫-הארי, אפשר להחליף איתך מלה? ‫-כן, בטח.
‫-הרמיוני. ‫-בוקר טוב, מר ויזלי.
‫-אתה שמח לקראת שנת הלימודים? ‫-כן. זה מבטיח להיות נפלא.
‫יש אנשים במשרד הקסמים ‫שניסו למנוע ממני...
‫לגלות לך את מה ‫שאני עומד לספר לך.
‫אבל אני חושב ‫שעליך לדעת את העובדות.
‫אתה נתון בסכנה.
‫בסכנה חמורה.
‫יש לזה קשר כלשהו ‫לסיריוס בלק, אדוני?
‫מה ידוע לך על סיריוס בלק?
‫-רק שהוא נמלט מאזקבאן. ‫-אתה יודע למה?
‫לפני 13 שנה, כשעצרת את...
‫-וולדמורט. ‫-אל תבטא את שמו.
‫סליחה.
‫כשעצרת את אתה-יודע-מי,
‫בלק איבד את הכול.
‫אבל עד עצם היום הזה, ‫הוא עדיין נשאר משרתו המסור.
‫ולדעתו...
‫אתה הדבר היחיד העומד ‫בדרכו של...
‫אתה-יודע-מי ‫חזרה לשלטון.
‫וזו הסיבה ש...
‫שהוא נמלט מאזקבאן.
‫כדי למצוא אותך.
‫ולהרוג אותי.
‫אני רוצה שתישבע לי ‫שלא משנה מה תשמע,
‫לא תצא לחפש את בלק.
‫מר ויזלי,
‫למה שאצא לחפש ‫מישהו שרוצה להרוג אותי?
‫רון!
‫למען האל!
‫אל תאבד אותו!
‫לא התכוונתי לנפח אותה.
‫-פשוט איבדתי שליטה. ‫-מגניב.
‫בחיי, רון, זה לא מצחיק. ‫להארי היה מזל שלא סילקו אותו מביה"ס.
‫היה לי מזל שלא עצרו אותי.
‫עדיין אני חושב שזה היה מגניב.
‫בואו. ‫כל שאר התאים מלאים.
‫מי זה, לדעתך?
‫-פרופסר ר. ג'. לופין. ‫-את יודעת הכול.
‫איך זה שהיא יודעת הכול?
‫זה רשום על המזוודה שלו, ‫רונלד.
‫-אתם חושבים שהוא באמת ישן? ‫-זה נראה כך. למה?
‫אני מוכרח לספר לכם משהו.
‫אז שאני אבין. ‫סיריוס בלק נמלט מאזקבאן...
‫-כדי לחפש אותך? ‫-כן.
‫אבל הם יתפסו את בלק, נכון?
‫-כולם מחפשים אותו. ‫-בטח.
‫אלא שאיש מעולם לא ברח ‫מאזקבאן...
‫-והוא מטורף רצחני עם קבלות. ‫-תודה רבה, רון.
‫למה אנחנו עוצרים?
‫לא ייתכן שכבר הגענו.
‫מה קורה?
‫לא יודע. ‫אולי יש תקלה.
‫איי! ‫זו הייתה הרגל שלי.
‫משהו זז שם בחוץ.
‫אני חושב שמישהו עולה לרכבת!
‫לעזאזל! ‫מה קורה?
‫הארי.
‫הארי, אתה בסדר?
‫תודה.
‫הנה, תאכל את זה. ‫זה יעזור.
‫זה בסדר. ‫זה שוקולד.
‫מה היה הדבר הזה?
‫זה היה סוהרסן. ‫אחד השומרים של אזקבאן. הוא הלך.
‫הוא חיפש ברכבת ‫אחרי סיריוס בלק.
‫אם תסלחו לי, ‫עליי להחליף מלה עם נהג הרכבת.
‫תאכל. ‫אתה תרגיש יותר טוב.
‫מה קרה לי?
‫נהיית כזה נוקשה.
‫חשבנו שחטפת התקף עוויתות.
‫ומישהו משניכם...
‫אתם יודעים...
‫-התעלף? ‫-לא.
‫אבל הרגשתי מוזר.
‫כאילו לעולם לא אהיה שוב שמח.
‫אבל מישהו צרח.
‫אישה.
‫איש לא צרח, הארי.
‫ברוכים הבאים! ‫ברוכים הבאים לעוד שנה בהוגוורטס.
‫כעת, ברצוני לומר כמה מלים...
‫לפני שהסעודה המצוינת שלנו ‫תקהה את חושינו.
‫ראשית, אני שמח לקבל בברכה ‫את פרופסור ר. ג'. לופין,
‫שהואיל בטובו לקבל עליו ‫את משרת...
‫המורה להתגוננות ‫מפני כוחות האופל.
‫בהצלחה לך, פרופסור.
‫כמובן! ‫בגלל זה הוא ידע לתת לך שוקולד.
‫פוטר! ‫זה נכון שהתעלפת?
‫-כלומר, ממש התעלפת? ‫-עוף מפה, מאלפוי!
‫-איך הוא גילה? ‫-פשוט תתעלם ממנו.
‫המורה שלנו לטיפול ביצורי פלא...
‫החליט לפרוש מתפקידו...
‫כדי להקדיש ‫יותר זמן לגפיים הנותרים שלו.
‫אני שמח מאוד לבשר...
‫כי את מקומו יתפוס ‫לא אחר מאשר...
‫רובאוס האגריד שלנו!
‫ולבסוף, בנימה קודרת יותר...
‫לפי בקשת משרד הקסמים...
‫נארח בהוגוורטס עד להודעה חדשה ‫כמה מן הסוהרסנים מאזקבאן,
‫עד שייתפס סיריוס בלק.
‫הסוהרסנים יוצבו ‫בכל הכניסות לשטח בית-הספר.
‫ואף על פי שהובטח לי,
‫שנוכחותם לא ‫תפריע לפעילותנו היומיומית,
‫עליי להזהירכם.
‫הסוהרסנים הם יצורים מרושעים. ‫אין הם מבחינים...
‫בין מי שהם מחפשים אחריו ‫לבין מי שעומד בדרכם.
‫לפיכך, עליי להזהיר ‫כל אחד ואחד מכם...
‫שלא תספקו להם סיבה ‫לפגוע בכם.
‫אין זה מטבעם של סוהרסנים ‫להיות סלחנים.
‫אבל דעו לכם, ‫כי ניתן למצוא אושר,
‫אפילו בזמנים האפלים ביותר...
‫בתנאי שזוכרים ‫להדליק את האור.
‫פורטונה מז'ור.
‫תשמעו, ‫היא לא נותנת לי להיכנס.
‫-פורטונה מז'ור. ‫-לא! חכה! חכה.
‫שים לב.
‫-מדהים! עם הקול שלי בלבד! ‫-פורטונה מז'ור.
‫-טוב, נו, בסדר. תיכנסו. ‫-תודה רבה.
‫אני לא מאמין שהיא עוד עושה את זה, ‫אחרי שלוש שנים.
‫היא בכלל לא יודעת לשיר.
‫שלום.
‫גרין. ‫זה קוף.
‫-מה זה? ‫-לזה אתה קורא קוף?
‫אל תיתן לו עוד אחד.
‫נוויל, נסה להיות פיל.
‫רון, תפוס!
‫יש לנו מנצח.
‫אל תנסה אחד מאלה!
‫תראו אותו! ‫איזה פרצוף!
‫ברוכים הבאים, ילדים שלי.
‫בחדר הזה תגלו את האמנות הנעלה ‫של גילוי העתידות.
‫בחדר הזה יתברר לכם ‫אם ניחנתם ב"ראייה".
‫שלום לכם. ‫אני פרופסור טרלוני.
‫יחד נצא אל העתיד.
‫בשליש הזה נתמקד בטאסיאומנסיה, ‫אמנות הקריאה בעלי תה.
‫בבקשה, כל אחד ייקח לידיו ‫את הספל של האדם היושב מולו.
‫מה אתם רואים?
‫האמת קבורה עמוק, כמו משפט ‫בתוך ספר המחכה שיקראו אותו.
‫אבל ראשית עליכם להיות פתוחים.
‫-ראשית עליכם לראות מעבר! ‫-איזה קשקוש!
‫-מאיפה צצת? ‫-אני?
‫-הייתי פה כל הזמן. ‫-אתה, ילד.
‫סבתך בקו הבריאות?
‫אני חושב שכן.
‫במקומך לא הייתי כל כך בטוחה. ‫תן לי את הספל הזה.
‫חבל.
‫לפתוח את הראש.
‫האורה שלך חולפת על פני המוות. ‫האם אתה בעולם הבא?
‫-אני סבורה שכן. ‫-בטח.
‫הסתכל בספל. ‫ספר לי מה אתה רואה.
‫כן.
‫אצל הארי יש מין צלב עקום. ‫זה אומר שיהיו לו "סבל וייסורים".
‫והדבר הזה נראה כמו שמש, ‫וזה אומר "אושר".
‫אז...
‫אתה תסבול, ‫אבל תהיה מאושר מזה.
‫תן לי את הספל.
‫אוי, ילד יקר שלי.
‫יקירי...
‫יש לך גרים!
‫גרין? מה זה גרין?
‫לא "גרין", אידיוט. ‫"גרים".
‫"דמותו כלב רפאים ענקי.
‫"הוא נמנה עם האותות ‫האפלים ביותר בעולמנו.
‫"זה אות...
‫"של מוות."
‫אתם חושבים שהגרים קשור איכשהו ‫לסיריוס בלק?
‫בחיי, רון. אם תשאל אותי, ‫גילוי עתידות הוא מקצוע מעורפל מאוד.
‫להבדיל מאותיות הסקנדינבים הקדמונים. ‫זה מרתק ממש.
‫אותיות הסנקדינבים הקדמונים? ‫כמה מקצועות את לומדת בשליש הזה?
‫לא מעט.
‫רק רגע. ‫זה בלתי אפשרי.
‫אותיות סקנדינביות זה באותה שעה ‫כמו גילוי עתידות.
‫עלייך להיות בשני שיעורים ‫בעת ובעונה אחת.
‫אל תהיה טיפש. איך אפשר ‫להיות בשני שיעורים בו-זמנית?
‫"פתחו את הראש! השתמשו בעין הפנימית ‫כדי לראות את העתיד!"
‫זהו זה. בואו, בואו. ‫התקרבו, ולא לדבר, בבקשה.
‫יש לי משהו מיוחד בשבילכם היום.
‫שיעור אדיר. אז בואו אחריי.
‫בסדר, כולם. ‫לא לפטפט. תתקבצו שם.
‫ותפתחו את הספרים בעמוד 49.
‫איך בדיוק עושים את זה?
‫פשוט תלטפו את השדרה, כמובן. ‫נו, באמת.
‫-אל תהיה כזה חנון, לונגבוטום. ‫-אני בסדר.
‫-לדעתי הם מצחיקים. ‫-כן, ממש מצחיקים!
‫ממש שנונים! ‫אלוהים, המקום הזה ממש מידרדר.
‫חכו עד שאבא שלי ישמע ‫שדמבלדור נתן לגולם הזה ללמד!
‫תשתוק, מאלפוי.
‫סוהרסן! סוהרסן!
‫-עזוב אותו. ‫-אתה אמור ללטף אותו.
‫כן.
‫הוא לא יפהפה?
‫תגידו שלום לבקביק.
‫האגריד, מה זה בדיוק?
‫זה היפוגריף, רון.
‫הדבר הראשון שצריך לדעת הוא ‫שאלה יצורים עם הרבה גאווה.
‫הם נפגעים מאוד בקלות. ‫לא כדאי לכם להעליב היפוגריף.
‫זה עלול להיות הדבר האחרון ‫שתעשו בחיים שלכם.
‫מי רוצה לבוא להגיד לו שלום?
‫כל הכבוד, הארי.
‫בוא, בוא.
‫עכשיו...
‫עליך לתת לו לעשות את הצעד הראשון. ‫ככה זה מנומס.
‫התקרב אליו. ‫וקוד לו קידה.
‫וחכה לראות אם הוא קד בחזרה.
‫אם כן, אתה יכול לגשת ולגעת בו.
‫אם לא... ‫טוב, נגיע לזה יותר מאוחר.
‫תשתחווה.
‫קידה עמוקה.
‫תתרחק, הארי!
‫אל תזוז.
‫כל הכבוד, הארי. ‫כל הכבוד. בריון שכמוך...
‫טוב. עכשיו אני חושב ‫שאתה יכול לגשת וללטף אותו.
‫קדימה. ‫אל תתבייש.
‫בעדינות, בעדינות. ‫לאט לאט לך.
‫לא כל כך מהר.
‫יותר לאט.
‫לאט לאט. ‫עכשיו תן לו לבוא אליך.
‫כן!
‫כל הכבוד! ‫כל הכבוד, הארי!
‫-אולי עכשיו הוא ייתן לך לרכוב עליו. ‫-מה?!
‫קדימה.
‫שים את היד כאן. ‫ממש מאחורי פרק הכנף.
‫ואל תתלוש לו נוצות, ‫כי זה לא ימצא חן בעיניו.
‫כל הכבוד, הארי! ‫וכל הכבוד לבקביק!
‫נו, באמת.
‫כל הכבוד.
‫-איך הולך לי ביום הראשון שלי? ‫-מעולה, פרופסור!
‫אתה בכלל לא מסוכן, נכון? ‫אתה סתם בריון מכוער!
‫מאלפוי!
‫לא!
‫בקביק!
‫יצור מטופש!
‫-הוא הרג אותי! ‫-תירגע! זו רק שריטה!
‫האגריד!
‫-צריך לקחת אותו למרפאה. ‫-אני המורה. אני אקח אותו.
‫-אתה עוד תצטער על זה. ‫-הכיתה משוחררת!
‫אתה והתרנגולת הארורה שלך.
‫זה כואב מאוד, דראקו?
‫הכאב בא והולך. ‫ובכל זאת, נראה לי שהיה לי מזל.
‫גב' פומפרי אומרת שעוד דקה או שתיים, ‫הייתי מאבד את כל הזרוע.
‫-לא יכולתי להכין שיעורים במשך שבועות. ‫-תשמע את האידיוט הזה.
‫-עושה רוח בלי חשבון! ‫-לפחות לא פיטרו את האגריד.
‫שמעתי שאבא של דראקו רתח מזעם. ‫זה לא סוף הסיפור.
‫-מישהו ראה אותו! ‫-את מי?
‫את סיריוס בלק!
‫בדאפטאון? ‫זה לא רחוק מכאן.
‫אתם חושבים ‫שהוא יבוא להוגוורטס?
‫מה, כשסוהרסנים ‫מוצבים בכל הכניסות?
‫הוא כבר חמק מהם פעם. מי יכול ‫להבטיח שהוא לא יעשה את זה שוב?
‫נכון מאוד. בלק יכול להיות בכל מקום. ‫זה כמו לתפוס עשן.
‫לנסות לתפוס עשן בידיים.
‫מסקרן, מה?
‫מישהו רוצה לנחש...
‫מה נמצא בפנים?
‫-זה בטח בוגארט. ‫-יפה מאוד, מר תומס.
‫מישהו יכול לומר לי ‫איך נראה בוגארט?
‫-איש אינו יודע. ‫-מתי היא הגיעה הנה?
‫הבוגארט הוא ממיר-צורות.
‫הוא תמיד לובש את הצורה ‫של הדבר שיפחיד אותנו יותר מכול.
‫-זה מה שעושה אותו לכל כך... ‫-מבעית. כן.
‫למרבה המזל, ‫קיים לחש פשוט מאוד שדוחה בוגארט.
‫בואו נתרגל אותו כעת. ‫בלי שרביטים, בבקשה.
‫חזרו אחריי: ‫רידיקולוס!
‫-רידיקולוס! ‫-יפה מאוד.
‫קצת יותר בקול, ‫וברור מאוד. הקשיבו.
‫רידיקולוס!
‫-השיעור הזה הוא רידיקולוס (מגוחך). ‫-יפה!
‫עד כאן החלק הקל. ‫לא די בלחש לבדו.
‫מה שבאמת מחסל בוגארט ‫הוא צחוק.
‫עליכם לאלץ אותו ללבוש צורה ‫שנראית לכם משעשעת באמת.
‫הרשו לי להסביר. ‫נוויל. אתה מוכן להצטרף אליי, בבקשה?
‫בוא. אל תתבייש. ‫קדימה.
‫שלום. נוויל, ‫מה מפחיד אותך יותר מכול?
‫פרופסור סנייפ.
‫-סליחה? ‫-פרופסור סנייפ.
‫פרופסור סנייפ? ‫כן, הוא מפחיד את כולם.
‫-ככל הידוע לי, אתה גר עם סבתך. ‫-אני גם לא רוצה שהוא ילבש את צורתה.
‫לא...
‫לא הבנת. ‫אני רוצה שתדמיין רק את הבגדים שלה.
‫בבהירות רבה, בעיני רוחך.
‫-היא נושאת תיק-יד אדום. ‫-אין צורך לספר לנו.
‫כל עוד אתה רואה את זה, גם אנחנו נראה. ‫כעת, כשאפתח את הארון,
‫הנה מה שאני רוצה שתעשה. ‫סליחה.
‫אתה תדמיין את פרופסור סנייפ ‫בבגדיה של סבתך.
‫אתה יכול לעשות את זה?
‫כן. ‫שרביט בהיכון.
‫אחת, שתיים, שלוש.
‫חשוב, נוויל.
‫רידיקולוס!
‫נפלא, נוויל! ‫מדהים.
‫כולם לאחור. ‫כולם, להסתדר בשורה!
‫להסתדר בשורה!
‫אני רוצה שכל אחד ידמיין ‫את הדבר שמפחיד אותו יותר מכול...
‫ויהפוך אותו למשהו מצחיק.
‫הבא בתור! ‫רון!
‫התרכז. ‫התמודד עם הפחד. אומץ!
‫שרביט בהיכון.
‫רידיקולוס!
‫כן!
‫אתם רואים? ‫טוב מאוד!
‫נהדר! ‫מבדר מאוד, מאוד! פרוואטי!
‫הראי לנו את מה שאת רואה.
‫לא לאבד את האומץ.
‫רידיקולוס!
‫והבא בתור! ‫קדימה!
‫הנה!
‫רידיקולוס!
‫מצטער. ‫זה מספיק להיום.
‫אספו את הספרים,
‫ובזה מסתיים השיעור. ‫תודה לכם. סליחה. קדימה.
‫גם בדברים טובים אסור להגזים.
‫כעת, זיכרו. ‫הביקורים האלה להוגסמיד הם הטבה.
‫אם התנהגותכם תפגע בדרך כלשהי ‫בשמו הטוב של בית-הספר,
‫לא תזכו שוב להטבה הזו.
‫בלי טופס אישור חתום, ‫אין ביקור בעיירה.
‫זה החוק, פוטר.
‫כל בעלי האישורים, בואו אחריי. ‫האחרים, הישארו במקומותיכם.
‫חשבתי שאם את תחתמי עליו, ‫אוכל ללכת.
‫איני יכולה. ‫רק הורה או אפוטרופוס יכולים לחתום.
‫ומאחר שאיני הורה או אפוטרופוס, ‫לא יהיה זה במקום.
‫צר לי, פוטר. ‫אבל זו המלה האחרונה שלי בנידון.
‫תשכחו מזה, חברים. ‫להתראות אחר-כך.
‫פרופסור, ‫מותר לשאול אותך משהו?
‫אתה רוצה לדעת למה מנעתי ממך ‫להתמודד עם הבוגארט, כן?
‫חשבתי שזה ברור.
‫הנחתי שהוא ‫ילבש את צורתו של לורד וולדמורט.
‫בהתחלה ‫באמת חשבתי על וולדמורט.
‫אבל אז נזכרתי ‫באותו לילה ברכבת...
‫-ובסוהרסן. ‫-מרשים מאוד.
‫מתברר שמה שמפחיד אותך ‫יותר מכול הוא הפחד עצמו.
‫זה נבון מאוד.
‫לפני שהתעלפתי,
‫שמעתי משהו.
‫אישה...
‫צורחת.
‫הסוהרסנים מאלצים אותנו לחוות מחדש ‫את זיכרונותינו הנוראים ביותר.
‫הכאב שלנו הופך לכוח שלהם.
‫אני חושב שהייתה זו אימי,
‫בלילה שבו היא נרצחה.
‫אתה יודע, בפעם הראשונה שראיתי אותך, ‫זיהיתי אותך מיד.
‫לא לפי הצלקת, ‫אלא לפי העיניים.
‫הם עיניה של אימך, ‫של לילי.
‫כן.
‫כן, כן. ‫הכרתי אותה.
‫אימך עמדה לצדי ‫כשאף אחד אחר לא עשה זאת.
‫לא זו בלבד שהייתה ‫מכשפה מוכשרת במיוחד...
‫היא הייתה גם אישה טובת-לב. ‫זה נדיר.
‫היא ניחנה ביכולת ‫לראות את היופי שבזולת.
‫אפילו, ואולי במיוחד, כשהאדם הזה לא ‫היה מסוגל לראות את היופי הזה בעצמו.
‫ואביך, ג'יימס, ‫מאידך...
‫היה לו כישרון מסוים, ‫איך לומר, להסתבך בצרות.
‫ולפי השמועה, זהו כישרון ‫שהוא הוריש לך.
‫אין לך מושג כמה אתה דומה להם.
‫עם הזמן עוד תגלה עד כמה.
‫ה"דובשנרייה" פשוט מהממת. ‫אבל אין כמו "חנות התעלולים של זונקו".
‫לא הספקנו להגיע ל"צריף המצווח".
‫-שמעת שזה הבניין הכי... ‫-רדוף-רוחות בבריטניה. כן, אני יודע.
‫מה קורה?
‫בטח נוויל שוב שכח את הסיסמה.
‫אתה שם.
‫תנו לי לעבור, בבקשה! ‫סליחה! אני המדריך הראשי!
‫זוזו אחורה.
‫שאיש לא ייכנס ‫עד שנערוך שם חיפוש מדוקדק.
‫האישה השמנה! ‫היא נעלמה!
‫מגיע לה. ‫היא הייתה זמרת איומה.
‫זה לא מצחיק, רון.
‫כולם, להירגע.
‫תהיו בשקט. ‫המנהל הגיע!
‫שמעתם אותו. ‫זוזו!
‫מר פילץ'? ‫קרא לכל רוחות הרפאים.
‫אמור להם לערוך חיפוש בכל הציורים ‫שבטירה כדי למצוא את האישה השמנה.
‫אין צורך ברוחות רפאים, ‫פרופסור.
‫האישה השמנה נמצאת שם.
‫זהירות! לאט לאט!
‫הקשיבו! ‫אני המדריך הראשי!
‫-חזרו הנה! ‫-תמשיכו!
‫גבירתי היקרה. ‫מי עולל לך את זה?
‫יש לו עיניים של שטן! ‫ונשמה שחורה כמו השם שלו.
‫זה הוא, אדוני המנהל. ‫זה שכולם מדברים עליו.
‫הוא כאן, באיזה מקום בטירה!
‫סיריוס בלק!
‫נא אבטח את הטירה, מר פילץ'. ‫כל השאר, לאולם הגדול.
‫חיפשתי במגדל התצפית בכוכבים ‫ובינשופייה. אין שם כלום.
‫-תודה לך. ‫-גם הקומה השלישית נקייה.
‫-טוב מאוד. ‫-אני עברתי על המרתפים.
‫אין שם סימן לבלק, ‫ולא בשום מקום אחר בטירה.
‫באמת לא ציפיתי ‫שהוא יישאר כאן.
‫זה הישג ראוי לציון, לא?
‫להיכנס לטירת הוגוורטס לבד,
‫-מבלי שיגלו אותך. ‫-בהחלט ראוי לציון.
‫יש לך השערה כלשהי, ‫איך הוא הצליח בכך?
‫יש לי השערות רבות. ‫ואף אחד מהן אינה סבירה.
‫אולי אתה זוכר...
‫את שיחתנו לפני תחילת השליש ‫שבה הבעתי באוזניך דאגה...
‫בנוגע למינויו של פרופסור לופין...
‫איש בטירה הזו לא היה מסייע ‫לסיריוס בלק להיכנס.
‫אני משוכנע שהטירה בטוחה...
‫ואני מוכן להחזיר את התלמידים ‫ל"בתים" שלהם.
‫מה עם פוטר? ‫האם יש להזהירו?
‫אולי. ‫אבל בינתיים, ניתן לו לישון.
‫שכן בחלומותינו, ‫אנו נכנסים לעולם שכולו שייך רק לנו.
‫ניתן לו לשחות באוקיינוס העמוק מכולם. ‫או לרחף מעל לענן הגבוה ביותר.
‫נא לפתוח את הספרים בעמוד 394.
‫סליחה, אדוני. ‫איפה פרופסור לופין?
‫זה לא מעניינך, פוטר.
‫אומר רק שהמורה שלכם ‫מרגיש חולה מכדי ללמד...
‫היום. ‫לפתוח ספרים בעמוד 394.
‫"אנשי-זאב"?
‫אבל אדוני, רק התחלנו ללמוד ‫על אדומי-ראש והינקיפנקים.
‫-אנחנו מתחילים רק בעוד כמה שבועות. ‫-שקט.
‫מתי היא נכנסה? ‫ראית אותה נכנסת?
‫מי מכם יכול לומר לי ‫מה ההבדל...
‫בין אנימאגוס לאדם-זאב?
‫אף אחד?
‫-כמה מאכזב. ‫-בבקשה, אדוני.
‫אנימאגוס הוא קוסם ‫שבוחר להפוך את עצמו לבעל-חיים.
‫לאדם-זאב אין ברירה.
‫עם כל ירח מלא, ‫כשהוא משתנה...
‫הוא כבר לא זוכר מי הוא. הוא מסוגל ‫להרוג את חברו הטוב ביותר.
‫יתר על כן, אדם-זאב ‫מגיב רק לקריאת בני-מינו.
‫תודה לך, מר מאלפוי. ‫זו הפעם השנייה...
‫שדיברת ללא רשות, ‫העלמה גריינג'ר.
‫האם אינך מסוגלת להתאפק,
‫או שמא את מתגאה בהיותך ‫יודעת-כול בלתי נסבלת?
‫-יש בזה משהו, אתה יודע? ‫-חמש נקודות יורדות לגריפינדור.
‫כתרופה לבורותכם, אני רוצה ‫לקבל על שולחני ביום שני בבוקר...
‫חיבור בן שני גליונות-קלף ‫על האדם-זאב תוך דגש מיוחד...
‫-על אופני הזיהוי שלו. ‫-אדוני, מחר יש משחק קווידיץ'.
‫אז אני מציע לך להיזהר במיוחד, ‫מר פוטר.
‫איבוד כושר תנועה ‫לא יהווה תירוץ לאי-הגשה.
‫עמוד 394.
‫המונח "וירוולף" (אדם-זאב)...
‫מקורו במלים האנגלו-סקסיות ‫"ויר",
‫שפירושו "אדם" ו"וולף", שפירושו זאב. ‫"וירוולף", אדם-זאב.
‫יש כמה דרכים להפוך לאדם-זאב:
‫אם ניחנת בכוח המרת-צורה,
‫אם ננשכת על-ידי אדם-זאב...
‫קדימה, הארי!
‫ארסטו מומנטום!
‫-הוא נראה קצת חולה, לא? ‫-"חולה"?
‫למה ציפית? ‫הוא נפל מגובה יותר מעשרים מטר.
‫נראה אותך נופל ממגדל התצפית ‫בכוכבים. נראה איך תיראה אז.
‫בטח יותר טוב משהוא נראה בדרך-כלל.
‫-איך אתה מרגיש? ‫-נפלא.
‫הבהלת אותנו כהוגן, חבוב.
‫-מה קרה? ‫-נפלת מהמטאטא שלך.
‫מה, באמת? ‫אני מתכוון במשחק. מי ניצח?
‫איש לא מאשים אותך, הארי.
‫הסוהרסנים לא אמורים להיכנס לשטח ‫הטירה. דמבלדור השתולל מכעס.
‫ברגע שהוא ‫הציל אותך, הוא שילח אותם מכאן.
‫יש עוד משהו שעליך לדעת.
‫כשנפלת, המטאטא שלך, ‫הוא עף ופגע בערבה המפליקה, ו...
‫טוב, הנה הוא.
‫צר לי לשמוע על המטאטא שלך.
‫אין שום סיכוי לתקן אותו?
‫לא.
‫פרופסור, למה הסוהרסנים ‫משפיעים עליי כל כך חזק?
‫אני מתכוון, יותר משהם ‫משפיעים על האחרים?
‫הסוהרסנים נמנים עם היצורים ‫המתועבים ביותר עלי אדמות.
‫הם ניזונים מכל תחושה טובה, ‫כל זיכרון מאושר...
‫עד שלא נותרים לאדם ‫אלא חוויותיו הנוראות ביותר.
‫אינך חלש, הארי.
‫הסוהרסנים משפיעים עליך יותר ‫כי יש בעברך זוועות של ממש.
‫זוועות שחבריך ללימודים ‫כלל לא יכולים לדמיין.
‫אין לך במה להתבייש.
‫-אני מפחד, פרופסור. ‫-הייתי רואה בך טיפש לולא פחדת.
‫אני חייב ללמוד להילחם בהם. ‫אתה יכול ללמד אותי.
‫אתה הרחקת את הסוהרסן ברכבת.
‫באותו לילה ברכבת היה רק אחד.
‫-אבל אתה גירשת אותו. ‫-אני לא מתיימר להיות מומחה, הארי...
‫אבל מאחר שנראה שהסוהרסנים ‫מגלים בך עניין מיוחד,
‫אולי באמת כדאי שאלמד אותך. ‫אבל רק לאחר החופשה.
‫בינתיים, עליי לנוח.
‫-תעזבו אותי! ‫-מחוכם מאוד, הארי.
‫-אבל לא מחוכם מספיק. ‫-חוץ מזה, יש לנו דרך טובה יותר.
‫-בחייכם! אני מנסה להגיע להוגסמיד! ‫-אנחנו יודעים.
‫אל דאגה. ‫נביא אותך לשם.
‫-נראה לך דרך מהירה יותר. ‫-אם רק תירגע.
‫-לבריאות. ‫-תעזבו אותי! בחייכם!
‫-טוב, הארי. ‫-בוא תצטרף לגדולים.
‫מה אתם עושים?!
‫-מה הזבל הזה? ‫-"מה הזבל הזה"?
‫-זה סוד ההצלחה שלנו. ‫-ממש כואב לנו לתת לך את זה.
‫אבל אתה זקוק לזה יותר מאיתנו.
‫ג'ורג', בבקשה.
‫הנני נשבע בזאת חגיגית ‫שאני מחפש צרות.
‫"האדונים ירחוני, זנב-תולע...
‫"רך-כף וקרניים ‫גאים להציג את 'מפת הקונדסאים'".
‫אנו חייבים להם כל כך הרבה.
‫רגע. ‫זו מפה של הוגוורטס! וזה...
‫-לא. זה באמת... ‫-דמבלדור.
‫-במשרדו. ‫-פוסע הלוך ושוב.
‫הוא עושה את זה הרבה.
‫-אז המפה הזו מראה... ‫-את כולם.
‫-איפה הם. ‫-מה הם עושים.
‫-בכל רגע. ‫-של כל יום.
‫-מבריק! איפה השגתם אותה? ‫-"סחבנו" אותה ממשרדו של פילץ'.
‫-כמובן. בשנה הראשונה. ‫-יש שבעה מעברים חשאיים...
‫-אל מחוץ לטירה. ‫-אנחנו ממליצים על זה.
‫-מעבר המכשפה שתומת-העין. ‫-יוביל אותך למרתף של ה"דובשנרייה".
‫אבל עליך למהר. ‫פילץ' בדרך לכאן.
‫ואל תשכח. כשתסיים, ‫פשוט טפח עליה ותגיד...
‫"תם ונשלם הקונדס". ‫אחרת כל אחד יוכל לקרוא בה.
‫זה הבניין הכי רדוף-רוחות בבריטניה. ‫אמרתי לך כבר?
‫פעמיים.
‫אתה רוצה להתקרב קצת יותר?
‫מה, לצריף המצווח?
‫לא, טוב לי פה.
‫תראו, תראו מי פה.
‫אתם מחפשים את בית-החלומות ‫החדש שלכם?
‫זה קצת מפואר בשבילך, ויזלי, לא? ‫כל המשפחה שלך ישנה בחדר אחד, לא?
‫-תסתום את הפה שלך, מאלפוי. ‫-אתה לא הכי חביב.
‫בחורים, נראה לי שהגיע הזמן ‫ללמד את ויזלי לכבד את הבכירים ממנו.
‫-אני מקווה שלא התכוונת לעצמך! ‫-איך את מעיזה לדבר איתי!
‫בוצדמית קטנה ומטונפת!
‫מי זה?
‫-אל תעמדו שם! תעשו משהו! ‫-מה?
‫מה קרה, מאלפוי? ‫איבדת את המגלשיים?
‫זוזו הצידה!
‫מאלפוי! חכה!
‫הארי!
‫לכל הרוחות, הארי. ‫זה לא היה מצחיק.
‫איזה נוכלים ערמומיים! לי הם מעולם ‫לא סיפרו על מפת הקונדסאים.
‫הארי לא ישמור אותה. ‫הוא ימסור אותה לפרופסור מקגונגל.
‫-נכון? ‫-בטח. יחד עם גלימת-ההיעלמות שלו!
‫תראו. ‫זו מדאם רוזמרטה.
‫-רון דלוק עליה. ‫-לא נכון!
‫-פרופסור מקגונגל! ‫-קורנליוס!
‫הרשה לי, אדוני השר.
‫אני מצטער.
‫רוזמרטה, יקירתי. ‫אני מקווה שהעסקים פורחים.
‫הם היו טובים יותר ‫לולא שלח משרדך סוהרסנים...
‫לפאב שלי ‫כל יום שני וחמישי!
‫-רוצח מסתובב חופשי. ‫-סיריוס בלק בהוגסמיד!
‫ומה יכול להביא אותו הנה?
‫-הארי פוטר. ‫-הארי פוטר?
‫בואי.
‫הארי!
‫היום אין כניסה לקוסמים ‫קטינים! תסגרו את הדלת, לעזאזל!
‫-איזו גסות-רוח. ‫-ראשי-בלטה!
‫-ראשי-בלטה? ‫-איך הם מעיזים?
‫-למי הם קוראים "ראשי-בלטה"? ‫-צוציקים יומרניים!
‫אף אחד לא רוצה לבוא לפאב ‫שבו יפחידו אותו עד מוות.
‫אני מבטיח לך שדמבלדור ‫לא מעוניין בנוכחות סוהרסנים.
‫עכשיו ספרי לי במה מדובר פה.
‫לפני שנים, כשהוריו של הארי פוטר ‫הבינו ששעתם קרובה,
‫הם החליטו לרדת למחתרת. ‫מעטים ידעו איפה הם.
‫אחד שידע היה סיריוס בלק. ‫הוא אמר לאת-יודעת-מי.
‫לא זו בלבד שבלק הוביל את את-יודעת-מי ‫לבני-הזוג פוטר באותו לילה,
‫אלא שהוא גם רצח אחד מידידיהם, ‫פיטר פטיגרו!
‫-פיטר פטיגרו? ‫-ילד שמנמן כזה.
‫-תמיד נסרך אחרי סיריוס בלק. ‫-אני זוכרת אותו.
‫תמיד נדבק ‫לג'יימס ולסיריוס.
‫-מה קרה? ‫-פיטר פטיגרו ניסה להזהיר את הזוג פוטר,
‫ואולי היה מצליח, ‫לולא נתקל בחברו הוותיק, סיריוס בלק.
‫בלק היה מרושע. ‫הוא לא הרג את פטיגרו.
‫הוא פשוט השמיד אותו!
‫אצבע. זה כל מה שנשאר. ‫אצבע. שום דבר אחר.
‫בלק אולי לא הרג את הזוג פוטר ‫במו ידיו...
‫-אבל הוא הסיבה למותם! ‫-והוא רוצה לסיים את המלאכה.
‫-אני לא מאמינה. ‫-וזה לא הדבר הכי גרוע.
‫-מה יכול להיות יותר גרוע? ‫-סיריוס בלק היה...
‫ונשאר ‫עד עצם היום הזה...
‫הסנדק של הארי פוטר!
‫רון, תסתכל!
‫-סליחה! מצטערת! ‫-חג מולד שמח.
‫הארי, מה קרה?
‫הוא היה חבר שלהם,
‫והוא בגד בהם.
‫הוא היה חבר שלהם!
‫אני מקווה שהוא ימצא אותי.
‫כי כשהוא ימצא אותי, ‫אהיה מוכן!
‫כשהוא ימצא אותי, ‫אני אהרוג אותו!
‫הארי.
‫הנה אתה. ‫באת.
‫אתה בטוח שאתה רוצה לעשות את זה, ‫הארי? מדובר כאן בקסם מתקדם ביותר.
‫הרבה מעבר לרמה של קוסם מתחיל.
‫אני בטוח.
‫טוב, הכול מוכן.
‫הקסם שאנסה ללמד אותך ‫נקרא "קסם הפטרונוס".
‫שמעת עליו פעם?
‫לא? ובכן...
‫פטרונוס הוא כעין כוח חיובי. ‫עבור הקוסם שיכול לגייס אותו...
‫הוא פועל בערך כמו מגן, כשהסוהרסן ‫ניזון ממנו במקום מן הקוסם עצמו.
‫אבל כדי שזה יפעל, ‫עליך לחשוב על זיכרון.
‫לא סתם זיכרון, ‫אלא זיכרון מאושר מאוד וחזק מאוד.
‫אתה יכול? ‫כן? יפה.
‫עצום עיניים.
‫התרכז.
‫סקור את עברך.
‫מצאת זיכרון?
‫הרשה לו למלא את כולך.
‫לך לאיבוד בתוכו.
‫ואז אמור את הלחש: ‫אקספקטו פטרונום.
‫-אקספקטו פטרונום. ‫-טוב מאוד.
‫נתחיל? ‫שרביט בהיכון.
‫אקספקטו פטרונום!
‫אקספקטו..!
‫קדימה. תתיישב. ‫נשימות עמוקות.
‫זה בסדר. לא ציפיתי ‫שתצליח בניסיון הראשון.
‫זה באמת יכול היה להיות מדהים. ‫תאכל את זה. אתה תרגיש יותר טוב.
‫-זה היה חתיכת סוהרסן מפחיד. ‫-לא.
‫זה היה בוגארט, הארי. ‫בוגארט.
‫הדבר האמיתי יהיה גרוע ממנו. ‫הרבה, הרבה יותר גרוע.
‫סתם מתוך סקרנות, על מה חשבת?
‫-באיזה זיכרון בחרת? ‫-בפעם הראשונה שרכבתי על מטאטא.
‫זה לא מספיק חזק. ‫בכלל לא מספיק חזק.
‫יש לי משהו אחר. ‫אבל זה לא בדיוק זיכרון מאושר.
‫טוב, זה מאושר.
‫זה הרגע הכי מאושר בחיי...
‫-אבל זה מסובך. ‫-זה זיכרון חזק?
‫אז בוא ננסה. ‫אתה מרגיש מוכן?
‫פשוט עשה את זה.
‫אקספקטו פטרונום!
‫כל הכבוד, הארי. ‫כל הכבוד!
‫-אני חושב שזה מספיק לי להיום. ‫-כן. שב.
‫אכול את זה, זה עוזר. ‫זה באמת עוזר.
‫ורק לידיעתך,
‫אני חושב שהיית ‫יכול להתחרות באביך. וזה...
‫אומר משהו!
‫חשבתי עליו...
‫ועל אימא.
‫ראיתי את פניהם.
‫הם דיברו אליי.
‫סתם דיברו.
‫זה הזיכרון שבחרתי בו.
‫אני אפילו לא יודע ‫אם זה זיכרון אמיתי.
‫אבל זה כל מה שיש לי.
‫-יום נפלא. ‫-מקסים.
‫אלא אם כן ‫קרעו אותך לגזרים!
‫קרעו אותך לגזרים? ‫על מה אתה מדבר?
‫-רונלד איבד את העכברוש שלו. ‫-לא איבדתי שום דבר!
‫-החתול שלך הרג אותו! ‫-שטויות.
‫אתה ראית איך החיה צמאת-הדם שלה...
‫תמיד ארבה לו! ‫וסקאברס נעלם.
‫אולי כדאי שתלמד ‫להשגיח על חיות-המחמד שלך!
‫-החתול שלך הרג אותו! ‫-לא נכון.
‫-כן נכון. ‫-לא נכון.
‫איך הלך, האגריד? ‫איך הלך השימוע?
‫על ההתחלה כל אחד מחברי הוועדה ‫דיבר בתורו...
‫על סיבת הישיבה.
‫ואז אני קמתי ואמרתי את מה ‫שיש לי להגיד. וסיפרתי איך בקביק...
‫הוא היפוגריף טוב, ‫שתמיד ניקה את נוצותיו יפה.
‫ואז לוציוס מאלפוי קם. ‫אתם יכולים לתאר לעצמכם...
‫הוא אמר שבקביק ‫הוא יצור קטלני ומסוכן...
‫שמסוגל להרוג אותך ‫ברגע שהוא נתקל בך.
‫ואז?
‫ואז הוא דרש את הגרוע ביותר.
‫-מה, הם מפטרים אותך? ‫-לא. לא פיטרו אותי.
‫בקביק נידון למוות!
‫עכבישים! יש... יש עכבישים... ‫עכבישים. הם רוצים שארקוד סטפס.
‫-אני לא רוצה לרקוד סטפס! ‫-אז תגיד להם.
‫כן. תגיד להם. ‫אני אגיד להם...
‫ארגוס פילץ'
‫פיטר פטיגרו
‫-פיטר פטיגרו? ‫-ילד שמנמן כזה?
‫-שתמיד נסרך אחרי סיריוס בלק. ‫-בלק היה מרושע.
‫הוא לא הרג את פטיגרו, ‫הוא השמיד אותו!
‫-כבה את האור הזה! ‫-סליחה.
‫פיטר פטיגרו ‫הארי פוטר
‫פיטר פטיגרו
‫-תיזהר, ילד. ‫-אנחנו מנסים לישון פה!
‫סוורוס סנייפ
‫תם ונשלם הקונדס! ‫נוקס!
‫פוטר.
‫למה אתה מסתובב ‫במסדרונות באמצע הלילה?
‫-הלכתי בשנתי. ‫-זה מדהים, כמה אתה דומה לאביך, פוטר.
‫גם הוא היה שחצן מאוד, ‫התהלך בהתנשאות ברחבי הטירה.
‫אבא שלי לא התהלך בהתנשאות! ‫וגם אני לא.
‫כעת, אם לא אכפת לך, ‫אודה לך...
‫אם תוריד את השרביט שלך.
‫רוקן את הכיסים שלך.
‫רוקן את הכיסים שלך!
‫מה זה?
‫-פיסת קלף. ‫-באמת? פתח אותה.
‫גלה את סודותיך.
‫קרא את זה.
‫"האדונים ירחוני, זנב-תולע, ‫רך-כף וקרניים...
‫"מברכים את פרופסור סנייפ ו..."
‫המשך.
‫"ומבקשים ממנו לסלק מעסקיהם של ‫אחרים את אפו הגדול שלא כדרך הטבע."
‫-חוצפן קטן! ‫-פרופסור!
‫נו, נו, לופין.
‫יצאת לטיול קטן לאור הירח?
‫הארי, אתה בסדר?
‫עוד נראה.
‫זה עתה החרמתי פריט מסקרן ‫מידיו של מר פוטר.
‫הצץ בזה, לופין. ‫זה אמור להיות תחום ההתמחות שלך.
‫-ברור מאוד שהקלף הזה מלא בקסם אפל. ‫-אני מסופק מאוד, סוורוס.
‫זה בסך הכול גיליון-קלף ‫שמטיח עלבונות בכל מי...
‫שמנסה לקרוא בו. אני מניח שזה ‫מוצר של חנות התעלולים של זונקו.
‫ובכל זאת, אבדוק אם יש בו ‫תכונות נסתרות כלשהן.
‫אחרי הכול, כדבריך, ‫זה תחום ההתמחות שלי.
‫הארי, אתה מוכן לבוא איתי, בבקשה? ‫לילה טוב, פרופסור.
‫אתה חירש? ‫כבה כבר את האור הזה!
‫היכנס!
‫אין לי שום מושג ‫איך הגיעה לידיך המפה הזו...
‫אבל בכל הכנות, אני נדהם מכך ‫שלא מסרת אותה לרשויות בית-הספר!
‫לא עלה בדעתך שהדבר הזה, ‫בידיו של סיריוס בלק,
‫הוא מפה המובילה אליך?
‫-לא. ‫-לא, אדוני.
‫גם אביך לא התחשב במיוחד ‫בחוקים.
‫אבל הוא ואימך מסרו את חייהם ‫כדי להציל את חייך.
‫ההימור שלך על הקורבן שהקריבו בכך ‫שאתה משוטט ברחבי הטירה ללא הגנה...
‫כשרוצח מסתובב חופשי, ‫נראה לי כמעשה כפוי טובה!
‫לא אחפה עליך שוב.
‫-אתה שומע אותי? ‫-כן, אדוני.
‫אני רוצה שתחזור לאולם השינה שלך, ‫ושתישאר שם.
‫ולך ישר לשם. ‫אם לא, אני אדע!
‫פרופסור, רק לידיעתך, ‫אני חושב שהמפה לא תמיד פועלת.
‫קודם היא הראתה מישהו בטירה. ‫מישהו שאני יודע שהוא מת.
‫באמת? ‫ומי זה היה?
‫פיטר פטיגרו.
‫לא ייתכן.
‫זה מה שראיתי.
‫לילה טוב, פרופסור.
‫היפתחו! ‫הביטו מעבר!
‫אמנות הקריאה בכדורי בדולח ‫טמונה בהיפקחות העין הפנימית.
‫רק אז תוכלו לראות. ‫נסו שוב.
‫מה יש לנו כאן?
‫אכפת לך שאני אנסה?
‫אולי זה גרים.
‫יקירתי, למן הרגע הראשון ‫שרגלך דרכה בכיתה שלי...
‫חשתי כי לא ניחנת ‫בתכונות הדרושות...
‫לשם הצלחה באמנות הנעלה ‫של גילוי עתידות. לא, אתה רואה, שם?
‫אולי את צעירה בשנים, ‫אבל לבך מצומק...
‫כמו לבה של בתולה זקנה. ‫נשמתך יבשה כדפי הספרים...
‫שאת נוברת בהם ‫באופן נואש כל כך.
‫אמרתי משהו?
‫הרמיוני ירדה מהפסים, בחיי. ‫לא שהיא אי-פעם הייתה הכי נורמלית...
‫אבל עכשיו ‫הכול נחשף לעיני כולם.
‫רק רגע.
‫-מוטב שנחזיר את זה. ‫-אני לא חוזר לשם.
‫-בסדר. נתראה אחר-כך. ‫-להתראות.
‫הארי פוטר...
‫-פרופסור טרלוני... ‫-הוא ישוב הלילה.
‫סליחה?
‫הלילה, זה שבגד בחבריו, ‫זה שרצח ולבו נרקב...
‫ינתץ את כבליו.
‫דם חף מפשע יישפך...
‫והמשרת ואדונו יתאחדו שוב.
‫אני מצטערת, ילד יקר. ‫אמרת משהו?
‫לא!
‫כלום!
‫אני לא מאמינה שהם הולכים ‫להרוג את בקביק. זה פשוט מחריד.
‫-והמצב מחמיר! ‫-אבא אמר...
‫שאוכל לשמור את ראשו של ההיפוגריף. ‫אני אתרום אותו למועדון של גריפינדור.
‫זה יהיה כיף גדול.
‫-תראו מי פה. ‫-באתם לצפות בהצגה?
‫מקק קטן, מגעיל ‫מתועב ומרושע שכמוך!
‫הרמיוני, לא!
‫הוא לא שווה את זה.
‫מאלפוי, אתה בסדר?
‫-בואו נזוז! ‫-אף מלה לאף אחד, זה ברור?
‫-איזו הרגשה טובה. ‫-לא טובה, אדירה!
‫תראו אותו. כל כך אוהב את ריח העצים ‫כשהרוח נושבת בענפיהם.
‫למה שלא נשחרר אותו, ‫וזהו?
‫הם יידעו שזה אני, ‫ואז דמבלדור...
‫יסתבך בצרות. ‫הוא יבוא הנה, דמבלדור.
‫אמר שהוא רוצה להיות איתי כשהם...
‫כשזה יקרה.
‫איזה אדם דגול, דמבלדור!
‫אדם דגול.
‫-גם אנחנו נישאר איתך. ‫-בשום פנים ואופן לא!
‫אני לא רוצה שתראו מחזה כזה! לא!
‫אתם שתו את התה, ולכו מפה. ‫לפני שאתה הולך, רון...
‫סקאברס! ‫אתה חי!
‫-תלמד להשגיח על חיות-המחמד שלך. ‫-זה אומר שאתה חייב למישהו התנצלות!
‫בסדר. בפעם הבאה ‫שאראה את קרוקשנקס, אגיד לו.
‫התכוונתי אליי!
‫מה זה היה?
‫האגריד!
‫אוי ואבוי!
‫לא, אדוני השר. ‫בוא מכאן.
‫כבר מאוחר. ‫כמעט כבר חושך. אסור לכם להיות פה.
‫אם מישהו יראה אתכם מחוץ לטירה ‫בשעה כזו, תסתבכו בצרות!
‫צרות גדולות! ‫במיוחד אתה, הארי! מיד אני מגיע!
‫מהר, מהר!
‫האגריד!
‫-הכול יהיה בסדר. יהיה בסדר. ‫-קדימה, קדימה!
‫הנה, מה שאתה רואה שם,
‫-במדרון, זה אברש. האגריד. ‫-פרופסור דמבלדור, אדוני השר.
‫-ערב טוב, האגריד. ‫-בואו תיכנסו.
‫-נשתה תה. בסדר? ‫-לא, האגריד.
‫-רבותיי. ‫-הייתי רוצה כוס תה.
‫הבה ניגש לענייננו.
‫החלטת הוועדה ‫להשמדת...
‫יצורים מסוכנים קובעת ‫כי ההיפוגריף בקביק,
‫להלן הנידון, ‫יוצא להורג ביום הזה, בשעת השקיעה.
‫די, די, האגריד.
‫מה?
‫חשבתי שראיתי...
‫-לא חשוב. ‫-בואו נזוז!
‫הוא נשך אותי! ‫סקאברס!
‫רון!
‫-רון! ‫-סקאברס! תחזור!
‫חכה!
‫-סקאברס, נשכת אותי! ‫-הארי, אתה קולט איזה עץ זה?
‫זה לא טוב. ‫רון, רוץ!
‫הארי, הרמיוני, רוצו!
‫זה הגרים!
‫-הארי! ‫-רון! רון, חכה!
‫הארי!
‫הארי, הצילו!
‫בואי!
‫זוזי!
‫התכופף!
‫-אני מצטערת. ‫-אל תדאגי.
‫-לאן זה מוביל, לדעתך? ‫-יש לי ניחוש.
‫אני רק מקווה שאני טועה.
‫אנחנו בצריף המצווח, נכון?
‫בואי.
‫רון!
‫-רון! אתה בסדר! ‫-הכלב. איפה הוא?
‫זו מלכודת! הוא הכלב! ‫הוא אנימאגוס!
‫אם אתה רוצה להרוג את הארי, ‫תצטרך להרוג גם אותנו!
‫לא. ‫הלילה ייהרג כאן רק אדם אחד.
‫אז זה יהיה אתה!
‫אתה תהרוג אותי, הארי?
‫אקספליארמוס!
‫נו, נו, סיריוס. ‫אתה נראה קצת מרופט, מה?
‫סוף סוף משקף הבשר ‫את הטירוף שבפנים.
‫אתה יודע הכול על הטירוף שבפנים, ‫לא כן, רמוס?
‫מצאתי אותו! הוא כאן!
‫-בוא נהרוג אותו! ‫-לא! בטחתי בך!
‫וכל הזמן הזה היית ידידו.
‫הוא אדם-זאב! ‫בגלל זה הוא פספס שיעורים.
‫כמה זמן את כבר יודעת?
‫מאז שכתבתי את החיבור ‫בשביל פרופסור סנייפ.
‫מעולם לא פגשתי מכשפה מוכשרת ‫כל כך בגילך.
‫מספיק דיבורים, רמוס! ‫בוא נהרוג אותו!
‫-חכה! ‫-חיכיתי מספיק!
‫12 שנים חיכיתי!
‫ועוד באזקבאן!
‫בסדר. ‫הרוג אותו.
‫אבל חכה רק עוד רגע אחד. ‫להארי מגיע לדעת מדוע.
‫אני יודע מדוע!
‫אתה בגדת בהוריי!
‫-אתה הסיבה שבגללה הם מתו! ‫-לא, זה לא היה הוא.
‫מישהו אכן בגד בהוריך...
‫אבל זה היה מישהו ‫שעד לפני זמן קצר חשבתי שהוא מת!
‫-אז מי זה היה? ‫-פיטר פטיגרו!
‫והוא נמצא בחדר הזה! ‫ממש ברגע זה!
‫צא החוצה, פיטר!
‫-קדימה, צא לשחק איתנו! ‫-אקספליארמוס!
‫הנקמה מתוקה.
‫כמה קיוויתי ‫שאני אהיה זה שילכוד אותך.
‫סוורוס...
‫אמרתי לדמבלדור שאתה עזרת לחבר ‫ותיק להיכנס לטירה. והנה ההוכחה לכך.
‫ממש מבריק, סנייפ.
‫שוב מיקדת את שכלך המבריק ‫בבעיה ושוב הגעת למסקנה הלא-נכונה.
‫אם תסלח לי, רמוס ואני ‫חייבים...
‫-לסיים פה איזה עניין. ‫-רק תן לי סיבה! אני מתחנן!
‫-סוורוס, אל תהיה טיפש. ‫-זה חזק ממנו. זה הפך להרגל.
‫-שתוק. ‫-שתוק אתה!
‫תשמעו אתכם, ‫מתקוטטים כמו זוג נשוי!
‫למה שלא תלך לשחק ‫בערכת הכימיה הקטנה שלך?!
‫אני יכול לעשות את זה, ‫אתה יודע.
‫אבל למה לי לאכזב את הסוהרסנים? ‫הם כל כך משתוקקים לראות אותך.
‫ראיתי זיק של פחד? ‫כן, כן.
‫נשיקת הסוהרסן. ‫אפשר רק לדמיין איזו הרגשה זו.
‫אומרים שזה מחזה כמעט בלתי נסבל. ‫אבל אעשה כמיטב יכולתי לעמוד בו.
‫סוורוס, בבקשה!
‫אחריך.
‫אקספליארמוס!
‫-הארי! מה עשית?! ‫-תקפת מורה!
‫-ספר לי על פיטר פטיגרו! ‫-הוא למד איתנו בבית-הספר!
‫חשבנו שהוא חבר שלנו!
‫לא. פטיגרו מת. ‫אתה הרגת אותו!
‫גם אני חשבתי כך עד שסיפרת לי ‫שראית את פטיגרו במפה.
‫-המפה שיקרה. ‫-המפה לעולם אינה משקרת!
‫פטיגרו חי! ‫והוא שם!
‫-אני?! הוא נפל על הראש! ‫-לא אתה! העכברוש שלך!
‫-סקאברס נמצא במשפחה שלי כבר... ‫-12 שנים?
‫חיים ארוכים ‫בשביל עכברוש-גינה פשוט!
‫-חסרה לו אצבע, נכון? ‫-אז מה?
‫-השריד היחיד שמצאו מפטיגרו היה... ‫-אצבע!
‫הפחדן המטונף כרת אותה ‫כדי שכולם יחשבו שהוא מת!
‫-ואז הוא הפך את עצמו לעכברוש! ‫-תראה לי.
‫-תן לו אותו, רון. ‫-מה אתה מנסה לעשות לו?
‫סקאברס!
‫עזוב אותו! רד ממנו! ‫מה אתה עושה?
‫רמוס?
‫סיריוס.
‫חבריי הוותיקים!
‫הארי! ‫תראה אותך. אתה כל כך דומה לאביך.
‫-ממש כמו ג'יימס. היינו חברים טובים... ‫-איך אתה מעיז לדבר עם הארי!
‫איך אתה מעיז ‫לדבר על ג'יימס בנוכחותו!
‫-מכרת את ג'יימס ולילי לוולדמורט, נכון?! ‫-לא התכוונתי!
‫אין לכם מושג איזה נשק ‫עומד לרשותו של אדון האופל!
‫תשאל את עצמך, סיריוס! ‫מה אתה היית עושה?
‫-מה אתה היית עושה? ‫-הייתי מקריב את חיי, ולא בוגד בחבריי!
‫ג'יימס לא היה רוצה שאיהרג!
‫אביך היה חס עליי! ‫הוא היה מרחם עליי!
‫היית צריך להבין, פיטר שאם וולדמורט ‫לא הרג אותך, אנחנו נהרוג אותך. ביחד!
‫לא!
‫-הארי, האיש הזה... ‫-אני יודע מה הוא.
‫אבל אנחנו ניקח אותו לטירה.
‫-תבורך, ילד. תבורך! ‫-רד ממני!
‫אמרתי שניקח אותך לטירה.
‫לאחר מכן, הסוהרסנים ‫יכולים לקבל אותך לידיהם.
‫סליחה על הנשיכה. ‫אני מניח שזה קצת כואב.
‫קצת? קצת? ‫כמעט הורדת לי רגל!
‫ניסיתי לתפוס את העכברוש.
‫בדרך-כלל אני כלב מאוד טוב-מזג.
‫למען האמת, ג'יימס הציע לא פעם ‫שאהפוך לכלב באופן קבוע.
‫עם הזנב הייתי יכול לחיות, ‫אבל הפרעושים ממש הורגים אותי.
‫בסדר.
‫-מוטב שתלך. ‫-לא. אל תדאג, בסדר?
‫זה בסדר. אני נשאר.
‫אתה לך. ‫אני אשאר.
‫-אתה בסדר? ‫-אני בסדר גמור. לך.
‫-זה נראה כואב. ‫-כל כך כואב.
‫הם עלולים לכרות לי אותה.
‫אני בטוחה שמדאם פומפרי ‫תרפא אותה כהרף עין.
‫מאוחר מדי. היא הרוסה. ‫יצטרכו לכרות אותה.
‫איזה יופי, מה?
‫לעולם לא אשכח את הפעם הראשונה ‫שצעדתי מבעד לדלתות האלה.
‫יהיה נחמד לעשות את זה שוב ‫כאדם חופשי.
‫עשית דבר אצילי מאוד מאוד, ‫קודם.
‫זה לא מגיע לו.
‫חשבתי שאבי לא היה רוצה ששני חבריו ‫הטובים ביותר...
‫יהפכו לרוצחים.
‫חוץ מזה, אם הוא ימות, ‫תמות האמת יחד איתו.
‫אם הוא יחיה, אתה תהיה חופשי.
‫רק לא הסוהרסנים!
‫רון! לא הייתי חבר? לא הייתי חיית-מחמד ‫טובה? לא תיתן להם למסור אותי...
‫לסוהרסנים, נכון?
‫-ילדה מתוקה וחכמה! הרי לא תתני להם... ‫-תסתלק ממנה!
‫הארי, אני לא יודע ‫אם אי-פעם סיפרו לך...
‫אבל כשנולדת, ג'יימס ולילי ‫מינו אותי להיות הסנדק שלך.
‫אני יודע.
‫אני אבין אם תעדיף ‫להישאר אצל הדודים שלך...
‫אבל אם אי-פעם ‫תרצה בבית חדש...
‫מה? ‫לבוא לגור איתך?
‫רק חשבתי. ‫אני יכול להבין אם אתה לא רוצה.
‫רמוס, חברי הוותיק. ‫האם לקחת את השיקוי שלך הערב?
‫אתה יודע מי אתה באמת, רמוס! הלב ‫הזה הוא משכנך האמיתי! הלב הזה, כאן!
‫הבשר הזה אינו אלא בשר!
‫אקספליארמוס!
‫הארי!
‫רמוס!
‫רוצו!
‫-בואו. ‫-חכו!
‫הרמיוני! ‫רעיון רע. רעיון רע.
‫פרופסור?
‫פרופסור לופין?
‫כלב טוב. ‫כלב טוב!
‫הנה אתה, פוטר!
‫סיריוס!
‫חזור הנה!
‫סיריוס!
‫לא! ‫סיריוס!
‫אקספקטו פטרונום!
‫הארי?
‫ראיתי את אבא שלי.
‫מה?
‫הוא גירש את הסוהרסנים!
‫ראיתי אותו, מעבר לאגם.
‫הם תפסו את סיריוס.
‫בכל רגע הם יבצעו את הנשיקה.
‫-כלומר, הם יהרגו אותו? ‫-לא. גרוע מזה.
‫הרבה יותר גרוע.
‫הם ישאבו את נשמתו!
‫אדוני המנהל, עצור בעדם!
‫-הם תפסו את האיש הלא-נכון! ‫-זה נכון, אדוני. סיריוס חף משפע!
‫-סקאברס עשה את זה. ‫-סקאברס?
‫העכברוש שלי, אדוני.
‫הוא לא באמת עכברוש. טוב, ‫הוא היה. הוא היה שייך לאחי, פרסי.
‫-אבל אז נתנו לו ינשוף. ‫-הנקודה היא שאנו יודעים את האמת!
‫-בבקשה, האמן לנו. ‫-אני מאמין, העלמה גריינג'ר.
‫אבל מלה של קוסמים בני 13 ‫לא תשכנע רבים.
‫קולו של ילד, ‫לא משנה עד כמה הוא כן ודובר אמת...
‫אין לו משמעות באוזני אלה ‫ששכחו כיצד להאזין.
‫איזה דבר מסתורי הוא הזמן...
‫דבר רב-עוצמה.
‫וכשמתעסקים איתו, ‫הוא מסוכן.
‫סיריוס בלק כלוא בתא העליון ‫שבמגדל האפל.
‫החוקים ידועים לך, ‫העלמה גריינג'ר.
‫אסור שיראו אתכם.
‫ואני חושב שכדאי לכם ‫לחזור הנה לפני הצלצול האחרון.
‫אם לא, יהיו התוצאות ‫מזוויעות מכדי להזכיר.
‫אם תצליחו הלילה...
‫תוכלו להציל ‫לא רק את חייו של סיריוס.
‫שלושה סיבובים יספיקו, ‫אני חושב.
‫דרך אגב...
‫כשיש לי ספקות, ‫אני תמיד מתחיל בחזרה על עקבותיי.
‫בהצלחה.
‫מה זה היה, לכל הרוחות?
‫סליחה, רון, ‫אבל מכיוון שאינך יכול ללכת...
‫מה קרה?
‫-איפה רון? ‫-7:30.
‫איפה היינו ב-7:30?
‫לא יודע. ‫בדרך להאגריד?
‫בוא! ‫אסור שיראו אותנו!
‫הרמיוני!
‫הרמיוני! חכי!
‫בבקשה ממך, ‫תגידי לי מה אנחנו עושים!
‫מקק קטן, מגעיל ‫מתועב ומרושע שכמוך!
‫זה אנחנו.
‫הרמיוני, לא! ‫הוא לא שווה את זה.
‫זה לא נורמלי.
‫זה מחולל-זמן, הארי.
‫מקגונגל נתנה לי אותו בשליש הראשון.
‫כך הצלחתי להגיע לכל השיעורים שלי ‫במשך השנה.
‫-כלומר, חזרת בזמן? ‫-כן.
‫ברור שדמבלדור רצה ‫שנחזור לרגע הזה.
‫ברור שקרה פה משהו ‫שהוא רצה לשנותו.
‫יופי של אגרוף.
‫תודה.
‫מאלפוי בא!
‫-חכה לי! ‫-אף מלה לאף אחד, זה ברור?
‫אני עוד אתנקם בבוצדמית ‫החצופה הזו! תזכרו שאמרתי!
‫-איזו הרגשה טובה. ‫-לא טובה, אדירה!
‫בואו. ‫אנחנו צריכים להגיע להאגריד.
‫תראי. ‫בקביק עוד בחיים.
‫כמובן.
‫אתה זוכר מה דמבלדור אמר?
‫שאם נצליח, ‫נציל לא רק את חייו של סיריוס.
‫בוא.
‫הנה הם באים. ‫מוטב שאמהר.
‫פאדג' חייב לראות את בקביק ‫לפני שאנחנו גונבים אותו.
‫אחרת הוא יחשוב ‫שהאגריד שיחרר אותו.
‫סקאברס, אתה חי!
‫-תלמד להשגיח על חיות-המחמד שלך. ‫-זה פטיגרו.
‫-הארי, אתה לא יכול. ‫-זה האיש שבגד בהוריי.
‫-את מצפה שאשב בחיבוק ידיים?! ‫-כן! אתה מוכרח!
‫הארי, אתה בבקתה ‫של האגריד עכשיו.
‫אם תפרוץ עכשיו לשם, ‫תחשוב שיצאת מדעתך!
‫דברים נוראים קורים לקוסמים ‫שמתערבים בזמן.
‫אסור שיראו אותנו.
‫פאדג' מגיע.
‫ואנחנו לא מסתלקים?
‫למה אנחנו לא מסתלקים?
‫יצאת מדעתך?
‫זה כאב.
‫סליחה.
‫אנחנו יוצאים מן הדלת האחורית! ‫זוז!
‫ככה באמת נראה ‫השיער שלי מאחור?
‫מה?
‫חשבתי שראיתי...
‫-לא חשוב. ‫-בואו נזוז.
‫זוז!
‫תסתלקו. ‫תסתלקו.
‫אדוני השר? ‫אני באמת סבור שגם עליי לחתום.
‫אולי באמת מוטב ‫שגם אתה תחתום.
‫בסדר, בקביק. ‫בוא מהר. בוא איתנו עכשיו.
‫תמשוך! ‫תמשיך לנסות! נו!
‫בסדר? מהר. ‫תזדרז. בסדר.
‫-רק את שמך... ‫-זה שם ארוך מאוד.
‫תזדרז, בקביק, בסדר?
‫נו כבר, בקביק.
‫בוא תיקח סמור מת ‫נחמד וטעים!
‫-בוא! הוא כאן! בוא, ביקי! ‫-הנה, אדוני השר. בוא אחריי.
‫-עכשיו הבט כאן. ‫-איפה?
‫-מאחורי הסלעים. ‫-מה אני אמור לראות?
‫פרופסור דיפט דאג לנטוע את האברש ‫ההוא, כשהיה מנהל בית-הספר.
‫-כן, אכן. ‫-וגם את כל התותים.
‫-בוא כבר, בקביק! ‫-אני לא רואה תותים.
‫שם.
‫בוא מכאן!
‫-בוא נגמור עם זה. ‫-בסדר.
‫אבל איפה הוא?
‫ראיתי אותו לפני רגע!
‫-לפני רגע ממש! ‫-מוזר מאוד!
‫בקביק.
‫באמת, דמבלדור! ‫ברור שמישהו שחרר אותו!
‫-האגריד? ‫-בקביק.
‫איני חושב שהשר רומז ‫שהיה לך קשר לזה.
‫אחרי הכול, איך היית יכול? ‫היית איתנו כל הזמן.
‫-נכון! ‫-ובכן, כן.
‫עלינו לערוך חיפוש ‫בכל שטח בית-הספר!
‫ערוך חיפוש בשמים, ‫אם אתה מוכרח, אדוני השר.
‫בינתיים אני רוצה ספל תה ‫או כוס ברנדי גדולה.
‫אדוני התליין, ‫לא נזדקק עוד לשירותיך.
‫תודה לך.
‫בבית הזה לא תמצא כוסות קטנות, ‫פרופסור!
‫-בוא מכאן. ‫-בוא.
‫עכשיו מכאן! ‫בוא!
‫-מה עכשיו? ‫-נציל את סיריוס.
‫-איך? ‫-אין לי מושג!
‫-הבט. זה לופין. ‫-אימובילוס!
‫וסנייפ מגיע.
‫ועכשיו נחכה.
‫לפחות מישהו נהנה.
‫-הרמיוני? ‫-כן?
‫קודם, ליד האגם, ‫כשהייתי עם סיריוס...
‫באמת ראיתי מישהו.
‫והמישהו הזה ‫גירש את הסוהרסנים.
‫בעזרת פטרונוס.
‫שמעתי את סנייפ מספר לדמבלדור.
‫לפי דבריו,
‫רק קוסם חזק ביותר ‫היה יכול לזמן אותו.
‫זה היה אבא שלי.
‫אבא שלי הוא זה ‫שזימן את הפטרונוס.
‫-אבל אבא שלך... ‫-מת. אני יודע.
‫אני רק מספר לך מה שראיתי.
‫הנה אנחנו באים.
‫את רואה את סיריוס מדבר איתי?
‫-הוא מזמין אותי לבוא לגור איתו. ‫-זה נפלא.
‫כשנשחרר אותו, לעולם ‫לא איאלץ לחזור שוב למשפחת דרסלי.
‫נהיה רק אני והוא.
‫נגור באזור כפרי,
‫במקום שבו נוכל לראות שמים.
‫אני חושב שזה ימצא חן בעיניו, ‫אחרי כל השנים באזקבאן.
‫הארי!
‫רוצו!
‫בואי נזוז.
‫-מה את עושה? ‫-מצילה את חייך!
‫תודה.
‫-נפלא! עכשיו הוא רודף אחרינו. ‫-על זה לא חשבתי. רוץ!
‫זה היה נורא מפחיד.
‫לילה קשה ‫עובר על פרופסור לופין המסכן.
‫סיריוס. ‫בואי!
‫-זה מזוויע. ‫-אל תדאגי.
‫אבא שלי יבוא. ‫הוא יזמן את הפטרונוס.
‫כל רגע!
‫ממש שם. ‫את תראי.
‫הארי, תקשיב לי. ‫איש לא בא.
‫אל תדאגי. ‫הוא יבוא! הוא יבוא!
‫-סיריוס. ‫-אתם גוססים...
‫שניכם.
‫הארי!
‫אקספקטו פטרונום!
‫צדקת, הרמיוני.
‫לא את אבא שלי ‫ראיתי קודם, אלא אותי!
‫ראיתי את עצמי ‫מזמן את הפטרונוס, קודם.
‫ידעתי שאוכל ‫לעשות את זה הפעם כי...
‫כבר עשיתי את זה.
‫-זה נשמע הגיוני? ‫-לא!
‫ואני שונאת לטוס!
‫בומברדה!
‫לנצח אהיה אסיר-תודה...
‫לשניכם על זה.
‫-אני רוצה לבוא איתך. ‫-אולי יום אחד.
‫בזמן הקרוב יהיו חיי ‫יותר מדי בלתי-צפויים.
‫וחוץ מזה,
‫-אתה אמור להיות כאן. ‫-אבל אתה חף מפשע.
‫ואתה יודע זאת.
‫ובינתיים, די בכך.
‫אני מניח שכבר נמאס לך ‫לשמוע את זה,
‫אבל אתה כל כך דומה לאביך.
‫מלבד העיניים.
‫-ירשת... ‫-את עיניה של אימי.
‫זה אכזרי, שביליתי זמן כה רב בחברת ‫ג'יימס ולילי, ואתה בילית איתם כה מעט.
‫אבל אני רוצה שתדע:
‫אלה שאוהבים אותנו ‫לעולם אינם עוזבים אותנו באמת.
‫ותמיד תוכל למצוא אותם...
‫כאן, בפנים.
‫את באמת המכשפה ‫הכי מוכשרת בגילך.
‫אנחנו מוכרחים ללכת.
‫-ובכן? ‫-הוא חופשי. עשינו את זה.
‫עשיתם מה?
‫לילה טוב.
‫איך הגעתם הנה?
‫דיברתי איתכם שם. ‫ועכשיו אתם כאן.
‫-על מה הוא מדבר? ‫-לא יודע.
‫באמת, רון. איך מישהו ‫יכול להיות בשני מקומות בו-זמנית?
‫שלום, הארי.
‫ראיתי אותך מגיע.
‫כבר נראיתי יותר גרוע, ‫תאמין לי.
‫-פיטרו אותך. ‫-לא.
‫לא. ‫למען האמת, התפטרתי.
‫התפטרת? ‫למה?
‫נראה שמישהו דאג ‫לגלות את עובדת היותי אדם-זאב.
‫בשעה הזאת מחר יתחילו להגיע ינשופים ‫מהורים מודאגים שלא ירצו...
‫טוב, שמישהו כמוני ‫ילמד את ילדיהם.
‫-אבל דמבלדור... ‫-דמבלדור כבר...
‫סיכן למעני מספיק.
‫חוץ מזה, אנשים כמוני הם...
‫טוב, בוא נגיד רק ‫שאני כבר רגיל לזה.
‫למה אתה נראה כל כך אומלל?
‫שום דבר ממה שעשינו ‫לא שינה דבר.
‫-פטיגרו נמלט. ‫-לא שינה דבר?
‫זה שינה המון דברים! ‫עזרת לחשוף את האמת.
‫הצלת אדם חף מפשע מגורל מחריד.
‫זה שינה לגמרי.
‫אם אני גאה במשהו...
‫זה בכל הדברים ‫הרבים שלמדת השנה.
‫וכעת, מאחר שכבר ‫איני המורה שלך...
‫איני מרגיש נקיפות-מצפון ‫להחזיר לך את זה.
‫וכעת אפרד ממך לשלום, ‫הארי.
‫אני בטוח ששוב ניפגש.
‫עד אז...
‫תם ונשלם הקונדס.
‫אמרתי לכם להתרחק! ‫או שאקח אותו למעלה. תירגעו!
‫הארי!
‫מאיפה השגת אותו?
‫אני יכול לעשות עליו סיבוב? ‫אחריך, כמובן.
‫-על מה אתה מדבר? ‫-שקט!
‫-תנו לו לעבור. ‫-לא התכוונתי לפתוח את זה.
‫זה היה עטוף רע. הם הכריחו אותי.
‫לא נכון!
‫-זה אש-המחץ. ‫-המטאטא הכי מהיר בעולם!
‫בשבילי?
‫-אבל מי שלח אותו? ‫-אף אחד לא יודע.
‫זה הגיע איתו.
‫תראה לנו מה אתה יודע!
‫מה המהירות שלו, הארי?
‫לומוס.
‫הנני נשבע בזאת חגיגית ‫שאני מחפש צרות.
‫הארי פוטר והאסיר מאזקבאן
‫תם ונשלם הקונדס.
‫נוקס.