Etter at jorden var brukt opp, fant vi et nytt solsystem,
og hundrevis av planeter ble transformert og kolonisert.
De sentrale planetene ble Alliansen
og bestemte at alle planetene måtte styres av dem.
Det var uenigheter om akkurat det.
Etter krigen dro mange av de som kjempet og tapte
til utkanten av solsystemet,
langt fra Alliansens kontroll.
Her ute slet folk med å klare seg med enkel teknologi.
Et skip ga deg jobb.
En pistol hjalp deg beholde den.
En kapteins mål var enkelt:
Finn et mannskap, finn en jobb.
Fortsett å fly.
Her borte!
Ja! For høyt! For høyt!
-Jayne! -Lille mann!
-Å! -Ja!
Kom igjen, lille mann!
Skyt!
-Rett bak deg... -Ja!
Hallo.
Hvem vinner?
Vanskelig å si.
De følger ingen siviliserte regler jeg vet om.
Vi er langt fra sivilisasjonen.
Går det bra med søsteren din?
Hun har det bra. Bedre.
Hun har sine dager,
og hun vil ikke snakke om hva de gjorde mot henne på akademiet.
Kanskje hun ikke vet det selv.
Åpne!
Godt sett!
Hun drømmer om det. Det vet jeg.
-Mareritt. -Rett bak deg.
Og nå, på flukt, på dette skipet...
Jeg vet ikke om jeg kan hjelpe henne her, og jeg må hjelpe henne.
Simon, det gjør du.
Du forlot hele livet ditt.
Det er utrolig uselvisk.
-Flott! -Ja.
Uselvisk gjorde jeg oss begge
til ettersøkte rømlinger.
Vi flykter alle fra noe, antar jeg.
Nærhetsalarm.
Vi er nær noe.
Herregud. Hva kan det være?
Vi er alle fortapte! Hvem flyr denne greia?
Å, ja. Det er meg.
Tilbake til arbeidet.
Da mangler vi én mann.
Ja. Lille Kaylee mangler alltid mann.
Au! Hei!
Doktor, kan du komme ned og spille for vår side?
Inara klarer seg.
Har du fått slag?
-Så godt som. -Hva skjedde?
Er det noen hjemme?
Om det er noen der
og de er like friske som fyren vi kjørte over,
ser jeg ikke for meg at vi får noe svar.
Ta oss litt nærmere.
Tar oss nærme nok til å ringe på.
Hva er det?
Det er et spøkelse.
Hva tenker vi? Transportskip?
Ombygget lasteskip. Kanskje en kortdistanse-lekter.
Hun vil ikke stå parkert sånn.
Drivkraften på babord side er borte, som får henne til å snurre.
Et kortdistanse-fartøy så langt ut i rommet?
Bygget om for passasjertrafikk.
Reisende kjøper dem billig på auksjon.
Noen få modifikasjoner er nok
til å komme seg til de ytre planetene.
Nybyggere.
Plass til 15-20 familier på et skip på den størrelsen om de pakkes tett.
-Familier? -Jeg skal si hva jeg tror.
Jeg tror at fyren vi traff, tok seg av alle om bord.
Drepte dem alle.
Så tok han en svømmetur for å se hvor fort blodet kokte ut ørene.
Du er en veldig positiv person.
-Burde vi ikke anmelde dette? -Til hvem? Alliansen?
Akkurat. De kommer ut hit
for å sørge for at skattebetalerne er ok.
Da må vi gjøre det.
Hvis det er folk som trenger hjelp, hvorfor er det ikke noe nødsignal?
Det er sant. Det er ingen anrop.
Så ingen vil finne henne.
Enda større grunn til å gjøre det rette.
Hva om du bare ber en bønn når vi glir forbi?
Må jeg minne deg på historien om den gode samaritaner?
Helst ikke. Men vi skal ta en kikk.
Det kan være overlevende, og hvis ikke
vil ingen si noe om vi tar en kikk og ser
om det er noe av verdi de kan ha lagt igjen.
Ja... Nei, noen kan være skadet.
Hvor har du tenkt deg?
Jeg tenkte jeg skulle tilby mine tjenester,
i tilfelle noen trengte medisinsk hjelp.
Kapteinen og Zoe går inn først.
Vi roper om vi trenger deg.
-Er det noe galt? -Hva?
Å. Nei, jeg...
Det er vel bare tanken på at litt termoplast og glass
er det eneste som skiller en person fra
ingenting.
Imponerende hva "ingenting" gjør med deg.
Som den fyren vi støtte på.
Han sitter nok fast under skipet vårt nå.
Romsøppel gjør det,
fester seg til det første som stopper lenge nok.
Hei.
Det er vel litt som deg og søsteren din?
Jeg går inn i luftslusen.
Ok, Wash, be Serenity om å banke på.
Nødaggregatet er på.
Lys på kontrollpanelet.
Dette må ha skjedd fort.
Alt var på.
Skipet slo seg av av seg selv.
Ingen tegn til kamp.
-De er bare... -Borte.
Sir.
Personlig logg. Noen satt og skrev.
Det går bra. Jeg er her.
Mareritt igjen?
Jeg får ikke sove. Det er for mye skriking.
River,
det er ingen skriking.
Det var det.
Hent legeutstyret. La oss gå.
Mal vil ha oss begge dit.
Fant de overlevende?
Det sa han ikke.
Akkurat.
Jeg skal be Inara snakke med River.
Samme det. Jeg venter ikke.
Møtes der borte. Men ikke bruk for lang tid. Må få på romdraktene.
Hei.
Hva gjør du her? Og hva er greia med drakten?
Du er morsom.
-Sadist. -Greit, det holder.
Ingen tid til å leke.
Så lenge du er her, kan du hjelpe til. Bli med Kaylee.
La oss være raske. Greit?
Ta litt hver. Ikke vær grådig.
Hvor er alle folkene?
Livbåten dro for en uke siden.
Vi antar at alle overlevde.
Vi skal kun plukke rester, så start i maskinrommet.
Jayne, du tar byssa.
Du har denne på feil.
Jeg teller 16 familier som var med.
Livbåten tok en tredjedel.
Jeg vet det. Wash, funnet noe?
Jeg tror jeg fant noe som er i nærheten.
Planløsningen ser rett ut.
Hvis det er noen verdisaker her,
ville de vært oppbevart ved
dekk C, akterut.
Bra. Hold motoren i gang. Dette går fort.
River? Det er Inara.
Er du sulten, vennen?
River?
Er du ikke litt nysgjerrig?
På hva?
Vel, hva skjedde her?
Hvorfor skulle noen forlate skipet sitt midt ute i ingensteds?
Det kan være mange grunner. Bare ikke mekaniske.
-Hva? -Det er ikke noe galt med skipet.
Ikke som jeg kan se.
Vel, den er fin.
Hold sekken åpen.
Her er det visst.
Låst.
Det er vel et godt tegn.
Her.
Genfrø, proteiner, avlingstilskudd.
Alt en familie trenger
for en ny start på en ny planet.
Subsidier for over 14 familier.
-Det er... -En liten formue.
Glem resten. Vi tar bare dette.
Vi trenger hjelp til å få det ut.
Sir, selv på en livbåt
skulle man tro at de som rømte fant plass til noe av dette.
Ingen rømte.
Sir?
Ingen.
Herregud.
Jeg vet hva som gjorde dette.
Få henne ut herfra. Jayne?
Jayne, kom deg til maskinrommet.
Ta Kaylee og legen av skipet.
Ikke still spørsmål.
Jayne?
Kaptein?
Kaptein.
Zoe!
Kom ovenfra, sir.
Byssen.
-Hva? -Vi hørte skyting.
River, hva er det du...
Jeg fulgte stemmene.
-Aldri forlat skipet. Aldri. -Kan du ta deg av henne?
Hva er det som foregår der inne?
Ikke nå, kjære.
Hva så du?
Jeg gjorde ikke det.
Han kom bakfra. Han var stor.
Sterk.
-Jeg tror jeg traff ham. -Det gjorde du.
-Nei. -Hysj. Rolig.
Ingen skader deg.
-Nei. Ingen nåde. Nei. -Mer enn vi allerede har gjort.
-Ingen nåde. -Vi har mye nåde.
Vi har mye...
Å, ja.
Han er et ekte beist.
Utrolig at du lever.
Så større ut da jeg ikke så ham.
Lurer på hvor lenge han har levd sånn.
Jeg vet ikke.
Han må være modig siden han overlevde.
Ja. En ekte helt som drepte alle de folkene.
Hva? Nei, det tror vi ikke på.
Vi gjør vel ikke det?
Da hadde ikke kapteinen tatt ham med om bord.
Pulsen er høy.
Blodtrykket er høyt, men innenfor normalen.
Svak. Alle var svake.
Bortsett fra skuddsåret er det ingen ytre skader.
Skjønt det slaget du ga ham, gjorde ham neppe noe godt.
Kveg.
Kveg som slaktes.
Dop ham.
-Jeg tror ikke... -Bare gjør det.
Ingen nåde. Ingen motstand.
Åpne. Se hva som er inni.
Ingen nåde.
Så? Hvordan har pasienten det?
Bortsett fra underernæring
er han overraskende frisk.
Så han overlever?
Det er synd.
Ikke særlig raust av deg, kaptein.
"Raust" er en kule i hodet hans.
Mal!
Da ville han slippe å pines.
Greit. Ingen går inn her.
Vi kan ikke gjøre mer etter det han har sett.
Hva mener du?
Skipet ble angrepet av reavere.
Reavere?
Hvordan vet du det?
Det gjør han ikke. Umulig.
Det var den fyren som vi traff.
Som jeg sa tidligere, han ble gal og drepte resten
før han tok en tur i rommet.
-Du sa nettopp... -Spiller ingen rolle hva jeg sa.
Var ikke reavere. Reavere etterlater ingen overlevende.
Det vil jeg ikke si de gjorde.
Hva mener du?
Selv om vi hjalp ham av skipet,
er det der han vil bo fra nå av.
Jeg aksepterer ikke det.
Uansett hvilke grusomheter han så,
ble de gjort av mennesker.
-Reavere er ikke mennesker. -Selvfølgelig er de det.
For lenge borte fra sivilisasjonen, kanskje, men mennesker.
Og jeg tror det finnes en kraft som er større enn mennesker.
En kraft som helbreder.
Reavere misliker kanskje den filosofien,
om de hadde en filosofi
og ikke var opptatt med å spise innvollene dine.
Jayne har rett. Reavere er ikke mennesker.
Eller så glemte de hvordan. De kom til ingenting.
Kom til utkanten der det var ingenting,
og de ble det selv.
Hvorfor sitter vi her ennå? Burde vi ikke ha dratt?
Jobben er ikke ferdig. Det er mye penger der borte.
Jeg drar ikke dit med alle likene.
Aldri i livet. Ikke hvis reavere tuklet med dem.
Jayne, du skremmer damene.
Jeg drar.
Jeg har håndtert lik. Det går bra.
Jeg vil bli med ham.
Kanskje se hva jeg kan gjøre så de kan hvile i fred.
De hviler godt allerede, pastor. Reaverne sørget for det.
Måten vi behandler våre døde på, er det som gjør oss annerledes
enn de som slaktet dem.
Greit. Gå og si ordene dine.
Jayne, du hjelper legen og pastor Book.
-Så samler du lasten. -Jeg kan ikke tro det.
Blir vi her for en begravelse?
Ja, Jayne, det er akkurat det vi gjør.
Jeg vil ikke ha dem se over skulderen min når vi har dratt.
Jeg sier ikke at det er fred å få,
men er det en sjanse, fortjener de litt.
Når jeg tror jeg har forstått deg.
Det var pent sagt, kaptein.
Jeg trodde ikke du likte ritualer.
Jeg gjør ikke det. Men det holder de andre opptatt en stund.
Så vi ikke bekymrer dem med hva som må gjøres.
Sir?
Det er en byrde å ha rett så ofte.
-Hva er det? -En felle.
Reavere legger dem igjen.
-Den ble utløst da vi koblet på. -Og når vi kobler fra?
Den sprenger.
Ok, så vi kobler ikke fra. Vi må bare vente til...
Til reaverne kommer tilbake?
De har visst rigget den med en trykkfanger.
Det er det eneste som fungerer med de reservedelene.
Vi kan nok omgå den lett om vi når strømkabelen.
Si det nå, lille Kaylee. Tror du at du klarer dette?
Ja visst. Ja.
Jeg tror det.
Dessuten, hvis jeg roter det til, kan du ikke kjefte på meg.
Nei!
Ingen nåde.
Hva skjer?
Akkurat nå er det ingenting.
-Ikke sant? -Ikke en jævla ting.
Det så ut som en ting.
Jeg trodde vi hadde et problem, men er visst ordnet.
La oss legge vekk varene.
Alle er hjemme, Wash. Kom igjen.
Nei, ikke si det. Det er reaverne.
-De jævla reaverne er tilbake. -Få det på plass.
-Det spiller ingen rolle! -Bare gjør det!
Reavere?
Firefly-klasse,
dere er beordret til å gi kontroll over roret.
Gjør dere klare til å bli bordet.
Sivilisasjonen har visst endelig innhentet oss.
Start molekylprosess.
Ikke noe registreringsnummer på baugen.
Sørg for at vi bøtelegger dem.
Vi har identifisert transportskipet de var festet til.
Det var eid av en gruppe familier fra Bernadette.
De skulle vært Newhall for tre uker siden.
De nådde aldri frem.
Når vi har disse gribbene, sender vi et team.
Sir, var ikke et Firefly-skip etterlyst?
Sjekk det.
Her er det.
En etterlysning etter et ukjent Firefly-klasse skip
som skal ha med seg to rømlinger, en bror og søster.
Hva er de etterlyst for?
Det ser jeg ikke. Det er hemmelig.
Førti tusen av de vrakene, og det er alt de gir oss.
Jeg ønsker ingen overraskelser.
Støter vi på disse to, skyter vi først.
De overordnede kan ordne opp i det.
-Hva var det? -Hent ut varene.
Hva? Jeg har nettopp lagret dem.
Ja. Og nå ber jeg deg ta dem ut.
-Hvorfor? -Ikke diskuter.
Om to minutter er skipet fullt av Alliansefolk.
Nei.
Vi må stikke.
Går ikke. De drar oss inn.
Hvis de finner oss, sender de River tilbake til det stedet.
For å bli torturert. Jeg ser henne aldri igjen.
Stable alt åpenlyst.
Så vi ikke skjuler noe.
Kanskje Allianse-gutta får feil inntrykk.
-Eller det rette. -Det også.
-Hent søsteren din nå. -Hva?
Hvorfor? Skal du vise henne også?
Ikke bli nærtagende. Gjør som jeg sier.
Er det derfor vi fikk bli, så vi kunne forhandles om?
-Visste det var en grunn. -De får henne ikke.
Ikke vær dum, gutt.
Gjør som han sier.
Vel, ganske mye oppstyr.
Hadde jeg ikke visst bedre, ville jeg trodd vi var farlige.
Er det ditt skip?
Ja. Kjøpt og betalt for. Jeg er kaptein Malcolm Reynolds.
-Er dette alle, kaptein? -Alt mannskapet, ja.
Men i sykestua finner dere en fyr vi reddet fra vraket.
Reddet ham, kan man si.
Bakerst, ved siden av oppholdsrommet.
Og dette reddet dere også?
Det ser ut som ulovlig berging.
Gjør det? Det er nedslående.
Allianse-eiendom også. Du kan miste skipet.
Men det er lite sammenlignet med straffen for å ha rømlinger.
En bror og søster. Jeg finner dem vel ikke her?
Ingen barn på dette skipet.
Jeg sa ikke noe om barn.
Søsken. Voksne søsken.
Jeg misforstod.
De kan vel ikke ha gjemt seg?
Ingen ville klandret deg.
Jeg vet at eldre Firefly-skip
har brysomme små kriker og kroker.
Gjør de?
Smuglere og lignende foretrekker dem av den grunn.
Vi fortsetter samtalen på en mer offisiell måte.
Jeg vil ha hele denne holken gjennomsøkt.
-"Holk"? -Ro deg ned, Kaylee.
Men hørte du hva den lilla-magen kalte Serenity?
Hold kjeft!
Få ham ut herfra.
-Du er en følgesvenn. -Ja.
Og du jobbet på Sihnon i årevis.
Det er bare det siste året du har vært med The Serenity?
Det er bare Serenity, og det stemmer.
Om noen uker er det et år.
Hvordan det?
Prøver å sette sammen bitene.
Det er litt rart
å finne en kvinne av din status
sammen med disse typene.
Ikke i det hele tatt. Det er gjensidig fordelaktig.
Jeg leier skyttelskipet fra kapteinen, som lar meg utvide kundegrunnlaget,
og kapteinen har innsett at å ha en følgesvenn om bord
åpner dører som ellers ville vært lukket for ham.
-Er du glad i ham? -Jeg ser ikke hvordan det er relevant.
-Han er mannen din. -Ja.
Dere møttes gjennom kaptein Reynolds?
Kapteinen så etter en pilot. Jeg fant en mann.
Det ordnet seg.
-Sloss du med Reynolds i krigen? -Sloss med mange.
-Og mannen din. -Slåss med ham iblant.
Er det noen grunn til at du ikke vil snakke om ekteskapet?
Det er ikke din sak.
Vi er veldig private.
Beina.
Ja. Jeg må si at det var beina hennes.
Du kan legge den fra deg.
Beina, og akkurat der beina møter ryggen. Hele det området.
Det og over det.
Seks gerstlere presset inn under hver kjølemotor
så du sliter ut primærpulsfunksjonen
og ender opp med å omgå det sekundære avgassystemet,
så du ikke pumper den gjennom atmomaskinen
og kveler hele mannskapet.
Det er en holk.
Har du sett hva hun har på seg? Glem det.
Har du noen gang vært med en krigerkvinne?
Pirater med sin egen kapellan.
Det er spesielt.
Ikke det eneste spesielle i denne delen av solsystemet,
der ting ikke er like enkle som på sentralplanetene.
Regler blir ikke alltid fulgt.
Rømlingene vi leter etter, broren og søsteren.
-De ble sist sett på Persephone. -Er det sant?
De forlot også havnen i et Firefly-klasse transportskip,
omtrent samtidig som du dro ut med Serenity.
Persephone er et stort sted.
Ja, det er det. Og Firefly-skipet er ikke det.
Hvis noen gjemmer seg på det,
finner vi dem.
Dere har vel sjekket vraket og sett det selv.
Ja. Forferdelig.
Hvis dere vil ha mitt råd, ikke tau det tilbake.
Bare blås jævelskapen i lufta og bli ferdig med det.
Det skipet er bevis. Jeg har ikke for vane å ødelegge bevis.
Selvfølgelig ikke. Er imot reglene.
Dette er kun gjetning,
men du har vel ikke vært lenge her ute.
Du har et lojalt mannskap.
Men jeg ser på rullebladet ditt
at du har en tendens til å inspirere folk... Sersjant.
Ikke sersjant. Ikke nå lenger. Krigen er over.
For noen er krigen aldri over.
Skipet ditt heter Serenity.
Du var på Hara mot slutten.
Slaget om Serenity-dalen fant sted der.
Jeg tror du har rett.
De uavhengige tapte stort.
Etter Serenity var brunjakkene ferdige,
krigen endte i den dalen.
Rart å oppkalle skipet etter et slag du var på feil side i.
Det kan ha vært den tapende siden. Jeg vet ikke om det var feil side.
Var det derfor du angrep lekteren?
Hva?
Du kjemper fortsatt, sersjant.
Men de var ikke soldater.
De var sivile, familier, lojale borgere av Alliansen
som prøvde å skape et liv. Det taklet du vel ikke?
Så vi angrep det skipet og brakte den eneste overlevende til sykestua.
Var det sånn?
Jeg ville ha spurt ham,
men jeg vet ikke om han kan snakke med tungen delt på midten.
Jeg har ikke sett slik tortur
siden krigen.
Burde visst det.
Dere er bundet av loven.
Siktelse overføres til myndighetene.
Kommandør, jeg er ikke det du bør bekymre deg for nå.
Om ikke noe gjøres, blir det blodig.
Hold ham nede! La oss starte kompresjoner.
-Få inn en tube. -Gå.
Greit. Kom igjen.
Reavere?
Det var det jeg sa.
Du aner ikke hvor mange ganger vi hører den unnskyldningen...
Reavere gjorde det.
-Det er sannheten. -Du så dem, eller hva?
Da ville jeg ikke sittet her.
Nei, selvfølgelig ikke.
Men jeg skal si hvem som gjorde det. Den stakkars jævelen dere hentet.
Han så rett på det og ble tvunget til å stirre.
-Det. -Mørket.
Et slikt mørke du ikke kan forestille deg.
Svartere enn rommet.
Veldig poetisk.
De tvang ham til å se på.
Han prøvde nok å snu seg vekk. De lot ham ikke.
Du kaller ham en overlevende. Han er ikke det.
En mann møter noe sånt,
og den eneste måten å takle det på, antar jeg, er å bli det.
Han følger den eneste kursen han har igjen.
Først prøver han å se ut som en.
Skjærer seg selv, skjender kroppen.
Og så begynner han å oppføre seg som en.
La oss få to MP-er hit for å eskortere Reynolds til briggen.
La oss gjøre det igjen.
Senere... Kanskje.
Kapteinen sa at når kysten var klar,
burde vi skjule oss her.
-Kom igjen. -Kommer tilbake.
Ja, selvfølgelig. Det gjør de alle.
Skipet og innholdet auksjoneres bort.
Inntektene vil bli brukt på forsvaret ditt.
Få ham ut herfra.
Steng ned alt. Jeg vil ha vakter til sykestuen.
Det spiller ingen rolle. Du finner ham ikke. Men jeg vet hvor han skal.
Vent, nei. Ikke.
River, det går bra.
Vent... her.
De er borte. Kom igjen.
-Ikke... -River, det går bra.
Nei.
-Kom igjen. -Nei.
Ikke...
Du trenger ikke å være redd.
Hvorfor skulle han komme tilbake hit?
Han ser etter kjent grunn. Han er på jakt.
Ta ham til briggen.
-Nei. Jeg burde bli med deg. -Det er utelukket.
Hvor mange flere menn vil du miste i dag, kommandør?
Ingen kjenner Serenity som meg. Jeg kan hjelpe deg.
Vi lar ham gå først.
Akkurat.
Kan du...
Takk. Nå har jeg en fordel.
Vi vet ikke hvor lang tid det tar. Vi bør ikke bevege oss så mye.
Jeg skal bare hente litt mat...
Det kommer noen.
Du redder livet hans. Han tar likevel lasten.
Han måtte. Kunne ikke la oss tjene penger på den.
Ville ikke vært sivilisert.
Tekst: Arnfinn Vassbø