När jorden var förbrukad hittade vi ett nytt solsystem,
och hundratals nya jordar terraformerades och koloniserades.
De centrala planeterna bildade alliansen
och bestämde att alla planeter skulle vara under deras styre.
Det fanns lite meningsskiljaktigheter.
Efter kriget drev många av de oberoende, som stridit och förlorat,
till systemets utkanter,
långt bortom alliansens kontroll.
Här ute kämpade man för att klara sig med grundläggande teknik.
Ett skepp skulle ge en arbete.
En pistol skulle hjälpa en att behålla det.
En kaptens mål var enkelt:
Hitta en besättning, hitta ett jobb.
Fortsätt flyga.
Här borta!
Ja! För lång!
-Jayne! -Lillen!
-Åh! -Ja!
Kom igen, lillen!
Kasta!
Bakom dig... Ja!
Hej.
Vem vinner?
Jag vet inte.
De verkar inte följa några civiliserade regler som jag känner till.
Vi är långt från civilisationen.
Hur mår din syster?
Hon mår bra. Bättre.
Hon har sina dagar,
och hon vill fortfarande inte prata om vad de gjorde mot henne på akademin.
Hon kanske inte är säker själv.
Öppna!
Bra siktat!
Hon drömmer om det. Så mycket vet jag.
-Mardrömmar. -Bakom dig.
Och nu är vi på flykt på det här skeppet...
Jag vet inte om jag kan hjälpa henne här, och jag måste hjälpa henne.
Simon, det gör du.
Du lämnade ju hela din värld.
Det är otroligt osjälviskt.
-Snyggt! -Ja.
Osjälviskt nog gjorde jag oss båda till efterlysta rymlingar.
Vi flyr alla från nåt, antar jag.
Närhetslarm.
Vi är nära nåt.
Herregud. Vad kan det vara?
Det är ute med oss! Vem flyger den här saken?
Just det. Det är jag.
Tillbaka till jobbet.
Det gör oss en man kort.
Lilla Kaylees lag är alltid en man kort.
Aj! Hördu!
Doktorn, du kan väl komma ner och spela för oss?
Inara har inget emot det.
Har du fått en stroke?
-Nära nog. -Vad hände?
Är det nån hemma?
Jag har anropat,
men om de är i samma skick som han vi körde på,
kommer nog ingen att svara.
Ta oss lite närmare.
Tillräckligt för att ringa på dörren.
Vad är det?
Det är ett spöke.
Vad tror vi? Ett transportskepp?
En ombyggd lasttransportör. Kanske en kortdistanspråm.
Hon vill inte stå parkerad så där.
Babordssidan saknar drivkraft, därför snurrar hon sådär.
Ett kortdistansskepp så här långt ut i rymden?
Ombyggt för att ta passagerare.
Resenärer köper dem billigt på auktioner.
Några modifikationer, och de funkar som en biljett till de yttre planeterna.
Bosättare.
Det får plats 15-20 familjer på en sån båt om man packar dem tätt.
-Familjer? -Vet ni vad jag tror?
Killen vi körde på hade nog ihjäl alla ombord.
Han dödade alla.
Sen tog han en simtur för att se hur snabbt blodet skulle börja koka.
Du är en väldigt "uppåt" person.
-Borde vi inte rapportera det här? -Till vem? Alliansen?
Visst. De kommer komma hit ögonaböj för att se till att de är okej.
Då får vi göra det.
Om de behöver hjälp, varför skickar de inte ett nödanrop?
Sant. Det finns ingen signal.
Så ingen letar efter henne.
Desto större anledning för oss att göra det rätta.
Du kan väl be en bön när vi åker förbi?
Ska jag påminna dig om den barmhärtige samariten?
Helst inte. Men vi kollar läget.
Det kan finnas överlevande. Om inte,
kommer ingen ha nåt emot om vi kollar
om det finns nåt av värde kvar.
Ja... Nej, alltså, nån kan vara skadad.
Vart är du på väg?
Jag tänkte erbjuda mina tjänster,
i fall nån ombord behövde vård.
Kaptenen och Zoe går in först.
Vi ropar om vi behöver dig.
-Är nåt på tok? -Va?
Nej, jag...
Det är nog bara tanken på att lite polyesterfilm och glas
är det enda som skiljer en person från...
...ingenting.
Imponerande vad "ingenting" kan göra.
Som killen vi körde på.
Han sitter nog under vårt skrov nu.
Rymdskrot gör så.
Hakar sig fast vid den första stora sken som stannar länge nog.
Hördu.
Det är väl lite som du och din syster?
Går in i luftslussen nu.
Wash, be Serenity att knacka på åt oss.
Nödströmmen är på.
Instrumentpanelen lyser.
Det som hände här, hände snabbt.
Allt var påslaget.
Skeppet stängdes ner av sig självt.
Inga tecken på strid.
-De är bara... -Borta.
Sir.
Personlig loggbok. Nån hade precis börjat.
Det är okej. Jag är här.
Mardrömmar igen?
Jag kan inte sova. Det är för mycket skrik.
River, det är...
Det är ingen som skriker.
Nån skrek.
Hämta din läkarutrustning. Vi drar.
Mal vill att vi kommer på en gång.
Hittade de överlevande?
Det sa han inte.
Okej.
Jag ber Inara titta till River.
Sak samma. Jag väntar inte.
Vi ses där borta. Ta inte för lång tid. Du måste byta om.
Hej.
Vad gör du här? Varför har du dräkten på dig?
Du är rolig.
-Sadist. -Okej, det räcker.
Vi har inte tid med lekar.
När du ändå är här kan du hjälpa till. Gå med Kaylee.
Vi skyndar oss, gott folk. Okej.
Några lass var. Var inte giriga.
Var är alla människor?
Livbåten har åkt för en vecka sen.
Vi antar att alla klarade sig.
Vi ska bara hämta gods. Ni två, börja i maskinrummet,
Jayne, ta kabyssen.
Du har satt på den fel.
Sexton familjer fanns ombord.
Livbåten klarar inte en tredjedel av det.
Jag vet. Hur går det, Wash?
Jag har hittat nåt som matchar klassen.
Planlösningen verkar rätt.
Om det finns några värdesaker,
skulle de troligen förvaras nånstans...
...på C-däcket, akterut.
Bra jobbat. Låt motorn gå. Vi kommer strax.
River? Det är Inara.
Är du hungrig, raring?
River?
Är du inte lite nyfiken?
På vadå?
Vad som hände här.
Varför skulle nån överge sitt skepp mitt ute i ingenstans så här?
Av alla möjliga anledningar. Men inte mekaniskt.
-Va? -Det är inget fel på den.
Inte vad jag kan se.
Den där funkar.
Öppna väskan.
Det verkar vara här.
Låst.
Det är ett väldigt bra tecken.
Här.
Fröer, proteiner, tillskott.
Allt en familj behöver för att börja om i en ny värld.
Subventioner för över 14 familjer.
-Det är... -En förmögenhet.
Glöm resten. Vi tar bara det här.
Vi kommer behöva hjälp med att ta ut det.
Sir. Till och med på en livbåt
skulle de som flydde ha gjort plats för det här.
Ingen flydde.
Sir?
Ingen.
Herregud.
Jag vet vad som gjorde det.
Få ut henne härifrån. Jayne!
Jayne, gå till maskinrummet.
Ta Kaylee och läkaren härifrån.
Ställ inga frågor.
Jayne?
Kapten?
Kapten.
Zoe!
Det kom från ovan, sir.
Kabyssen.
-Vad? -Vi hörde skott.
River, vad gör du...
Jag följde rösterna.
-Lämna aldrig skeppet. Aldrig. -Kan du ta hand om henne?
Vad i hela friden pågår där inne?
Inte nu, raring.
Vad såg du?
Inget.
Han kom bakifrån. Men han är stor.
Stark.
-Jag kan ha träffat honom. -Det gjorde du.
-Nej. -Såja. Ta det lugnt.
Ingen kommer skada dig.
-Ingen nåd. -Inte mer än vi redan har gjort.
-Ingen nåd. -Vi har mycket nåd.
Vi har massor av...
Ja.
Han är en riktig best.
Otroligt att du lever.
Han verkade större.
Jag undrar hur länge han har levt så.
Jag vet inte.
Han måste vara modig som överlevde. Ingen annan gjorde det.
Ja. En riktig hjälte som dödade folk.
Va? Nej, det tror vi inte.
Det gör vi väl inte?
Då hade kaptenen inte tagit ombord honom.
Pulsen är snabb.
Blodtrycket är lite högt, vilket är förståeligt.
Svag. Alla var svaga.
Förutom skottsåret verkar det inte finnas yttre skador.
Men sprickan i huvudet du gav honom hjälpte inte.
Boskap.
Boskap till slakten.
Droga honom.
-Jag tror inte... -Gör det.
Ingen nåd. Inget motstånd.
Öppna dig. Se vad som finns inuti.
Ingen nåd.
Så? Hur mår vår patient?
Förutom att han är på gränsen till undernäring,
mår han förvånansvärt bra.
Så han kommer överleva?
Vilket är olyckligt, enligt mig.
Det var inte medmänskligt, kapten.
Att skjuta honom vore medmänskligt.
Mal.
Då skulle han slippa lida.
Okej. Ingen får gå in här.
Vi kan inte göra mer efter det han sett.
Vad menar du?
Skeppet attackerades av plundrare.
Plundrare?
Mal, hur vet du det?
Det gör han inte. Inte en chans.
Det var den andra, han vi körde på.
Som jag sa förut blev han galen och dödade resten,
sen tog han en rymdpromenad.
-Nyss sa du... -Det spelar ingen roll vad jag sa.
Det var inte plundrare. De lämnar inga överlevande.
Det skulle jag inte påstå.
Vad är det du antyder?
Det spelar ingen roll att vi tog honom av båten.
Han kommer bo där från och med nu.
Jag accepterar inte det.
Vilken fasa han än bevittande och vilka dåd han än såg,
gjordes det av människor, inget annat.
-Plundrare är inte människor. -Självklart är de det.
De kanske har varit borta från civilisationen länge, men de är människor.
Och jag tror att det finns en kraft större än människan.
En kraft som läker.
Plundrare skulle nog ifrågasätta den filosofin,
om de hade en filosofi,
och inte var för upptagna med att äta dina inälvor.
Jayne har rätt. Plundrare är inga människor.
Eller så har de glömt hur man är det. De är onödiga.
De tog sig till utkanten, och sen blev de så där.
Varför är vi kvar här? Borde vi inte dra om det är plundrare?
Jobbet är inte klart. Det finns fortfarande värdefulla grejer där.
Jag går inte dit när de där kropparna är där.
Inte en chans. Inte om plundrare varit på dem.
Jayne, du skrämmer kvinnorna.
Jag går.
Jag har hanterat kroppar. De oroar mig inte.
Jag vill följa med honom.
Jag kanske kan få dem att vila i frid.
De vilar redan, Shepherd. Det såg plundrarna till.
Hur vi behandlar våra döda är en del av hur vi skiljer oss
från de som utförde slakten.
Okej. Gå och säg dina ord.
Jayne, hjälp doktorn och Shepherd Book att skära ner dem.
-Sen lastar du godset. -Jag kan inte tro det...
Ska vi ha en begravning?
Ja, Jayne, det är precis vad vi ska ha.
Jag vill inte att de tittar över min axel när vi är borta.
Jag säger inte att det finns frid,
men om det gör det, förtjänar de lite av det.
Precis när jag trodde att jag visste vem du var.
Det du sa var fint, kapten.
Jag trodde inte att du gillade ritualer och sånt.
Det gör jag inte. Men det håller de andra upptagna ett tag.
De behöver inte bry sig om vad som måste göras.
Sir?
Det är jobbigt att ha rätt så ofta.
-Vad är det där? -En fälla.
Plundrare lämnar dem för räddningsskeppen.
-Den utlöstes när vi hakade fast. -Och när vi lösgör oss?
Då exploderar den.
Okej, så vi lösgör oss inte. Vi väntar här tills...
Tills plundrare kommer tillbaka?
De verkar ha riggat den med en tryckfångare.
Det är det enda som funkar med alla reservdelar.
Vi kan nog ta oss förbi den lätt och ta oss till likströmsledningen.
Berätta, lilla Kaylee. Tror du att du klarar det här?
Visst. Ja.
Jag tror det.
Dessutom kan du inte skälla på mig om jag klantar mig.
Nej!
Ingen nåd.
Vad händer?
Inte mycket just nu, måste jag säga.
-Eller hur? -Inte nåt.
Det såg ut som nåt.
Jag trodde vi hade ett problem, men det verkar ha löst sig.
Ställ undan varorna.
Alla är hemma, Wash. Nu drar vi.
Nej, det kan inte vara sant. Det är plundrare.
-Plundrarna är tillbaka. -Ställ undan grejerna.
-Som om det spelar nån roll! -Gör det bara!
Plundrare?
Firefly-klass transport,
ni beordras att släppa kontrollen över rodret.
Bered er på att docka och bordas.
Civilisationen hann visst ifatt oss till slut.
Börja molekylär avläsning.
Inga obligatoriska registreringar på bogen.
Se till att de får böta för det.
Sir, vi har identifierat transportfartyget de satt fast vid.
Det tillhörde en grupp familjer från Bernadette.
De skulle ha landat i Newhall för tre veckor sen.
De kom aldrig fram.
När vi har säkrat gamarna skickar vi dit ett team.
Vi hade väl en flaggning på ett Firefly-skepp?
Kolla.
Här är den.
En anmälan om ett oidentifierad Firefly-skepp
som tros ha två rymlingar ombord. En bror och en syster.
Vad är de efterlysta för?
Det är hemligstämplat.
Fyrtio tusen gamla vrak i luften och det är allt vi får.
Jag tänker inte överraskas på en rutinkontroll.
Stöter vi på dem, skjuter vi först.
De högt uppsatta kan lösa det senare.
-Vad var det? -Ta ut godsen från gömman.
Va? Jag har precis lagt dit det.
Nu säger jag åt dig att ta ut det.
-Varför? -Jag vill inte bråka om det här.
Om två minuter kommer båten att krylla av alliansmän.
Nej.
Vi måste dra.
Vi kan inte. De drar in oss.
Om de hittar oss skickar de tillbaka River dit.
Jag skulle aldrig få se henne igen.
Stapla allt här, fullt synligt.
Vi får inte verka dölja nåt.
Det kan ge dem fel intryck.
-Eller det rätta. -Det också.
-Hämta din syster nu. -Va?
Varför? Ska du visa upp henne också?
Var inte snarstucken. Gör som jag säger.
Lät du oss stanna så att du kunde förhandla med oss?
-Jag visste att det fanns en anledning. -Du ger henne inte till dem.
Var inte dum.
Gör som han säger.
Vilken uppståndelse.
Om jag inte visste bättre skulle jag tro att vi var farliga.
Är det ditt skepp?
Ja. Köpt och betalt. Jag är kapten Malcolm Reynolds.
-Är det här alla, kapten? -I besättningen, ja.
Men på sjukan finns en kille som vi hämtade från det där vraket.
Vi räddade honom, antar jag.
Längst bak, bredvid allrummet.
Räddade du de här föremålen också?
Låter som en olaglig räddningsoperation.
Gör det? Vad tråkigt.
Och alliansgods. Du kan förlora ditt skepp.
Ett lindrigt straff jämfört med det för att gömma rymlingar.
En bror och syster. Jag kommer väl inte hitta dem på skeppet?
Inga barn på den här båten.
Jag sa inte barn.
Syskon. Vuxna syskon.
Jag missförstod.
Kan de inte ha gömt sig?
Ingen skulle klandra dig.
De äldre Firefly-modellerna tenderar att ha besvärliga små vrår.
Gör de?
Smugglare och liknande tenderar att föredra dem just därför.
Vi fortsätter samtalet i en mer officiell bemärkelse.
Sök igenom hela skräphögen.
-"Skräphögen"? -Lugna dig, Kaylee.
Men kapten, hörde du vad han kallade Serenity?
Håll tyst!
Få ut honom härifrån.
-Du är sällskapsdam. -Ja.
Och du bodde på Sihnon i åratal.
Är det bara det senaste året du har åkt med The Serenity?
Det är bara Serenity, och det stämmer.
Om några veckor är det ett år.
Varför är det viktigt?
Jag försöker pussla ihop allt.
Det är egendomligt att en högt uppsatt kvinna som du
umgås med... de här typerna.
Inte det minsta. Det är en ömsesidig fördelaktig affärsöverenskommelse.
Jag hyr rymdfärjan av kapten Reynolds, som låter mig utöka min kundkrets.
Kaptenen anser att ha en sällskapsdam ombord
öppnar vissa dörrar som kanske annars vore stängda för honom.
-Älskar du honom? -Jag förstår inte hur det är relevant.
-Han är din make. -Ja.
Ni träffades genom kapten. Mrs Reynolds?
Kaptenen letade efter en pilot. Jag hittade en man.
Det verkade funka.
-Stred du med Reynolds i kriget? -Jag stred med många.
-Och din man. -Vi bråkar ibland också.
Finns det nåt skäl till att du inte vill prata om ditt äktenskap?
Jag förstår inte varför det angår dig.
Vi är väldigt privata.
Benen.
Ja, det var definitivt hennes ben.
Du kan anteckna det.
Hennes ben, och där benen möter ryggen. Hela det området.
Det och ovanför det.
Sex motorer under varje kylenhet,
så att man belastar den arteriella funktionen
och måste återanvända det sekundära avgasröret med ett bypass-system,
så att man inte pumpar ut det i huvudsystemet
och kväver hela besättningen.
Det där är skräp.
Har du sett vad hon har på sig? Glöm det.
Har du varit med en krigarkvinna?
Pirater. Pirater med sin egen pastor.
Det är märkligt.
Det är inte det enda märkliga i den här delen av rymden.
Här är inte lika enkelt som på de centrala planeterna.
Reglerna kan vara lite suddigare.
Rymlingarna vi letar efter, brodern och systern.
-De sågs senast på Persephone. -Säger du det?
De lämnade hamnen i ett Firefly-skepp,
ungefär samtidigt som ni åkte ut med Serenity.
Persephone är stort.
Ja, det är det. Men skeppet är inte det.
Om nån gömmer sig nånstans på det
kommer vi att hitta dem.
Vid det här laget har du säkert varit på vraket och sett själv.
Ja. Det var hemskt.
Mitt råd är att inte bogsera tillbaka det.
Gör dig av med det och få det överstökat.
Skeppet är bevis. Jag brukar inte förstöra bevis.
Såklart. Det strider mot reglerna.
Jag drar slutsatsen
att det är första gången du är här vid gränsen.
Du har en lojal besättning.
Men enligt ditt register
har du en tendens att ta fram den egenskapen hos folk. Sergeant.
Det är inte sergeant. Inte längre. Kriget är över.
För vissa är kriget aldrig slut.
Ditt skepp heter Serenity.
Du var låg vid Hara i slutet av kriget.
Slaget vid Serenity Valley ägde rum där, om jag minns rätt.
Jag tror att du kan ha rätt.
De oberoende led ett nederlag där.
Det sägs att Serenity var slutet för brunrockrana,
att kriget slutade i den dalen.
Märkligt att du döpte skeppet till det, då du stod på fel sida.
Det kanske var förlorarsidan. Jag är inte övertygad om att det var fel.
Var det därför du attackerade transporten?
Va?
Du utkämpar fortfarande samma strid.
Men det var inte soldater du mördade.
Det var civila, familjer, lojala medborgare
som försökte skapa ett nytt liv, och du klarar inte av det.
Så vi attackerade skeppet och tog den enda överlevande till sjukan.
Var det så?
Jag kan fråga honom.
Men jag vet inte om han kan prata med kluven tunga.
Jag har inte sett sån tortyr sen...
Sen kriget.
Jag borde ha fattat.
Ni är bundna till lagen.
Anmälan skickas till centralmyndigheten.
Du behöver inte oroa dig för mig just nu.
Fortsätter det så här, kommer det bli blodigt.
Få ner honom! Börja med trycket.
Sätt i en slang. Kör.
Okej. Kom igen.
Plundrare?
Det var det jag sa.
Du anar inte hur många gånger män i min position hör den ursäkten.
Plundrare gjorde det.
-Det är sant. -Såg du dem?
Då hade jag inte suttit här.
Nej, självklart inte.
Men jag ska säga vem som gjorde det, stackaren som du tog från mitt skepp.
Han såg det rakt i ögonen och tvingades stirra.
-Det? -Mörkret.
Ett mörker du inte ens kan föreställa dig.
Svartare än utrymmet det rör sig i.
Väldigt poetiskt.
De tvingade honom att se på.
Han försökte nog vända sig om. De lät honom inte.
Du kallar honom en överlevare. Det är han inte.
Om man möter nåt sånt,
kan man nog bara hantera det om man förvandlas till det.
Han följer den enda vägen som återstår.
Först kommer han försöka likna en.
Skära sig själv, skända sitt kött.
Och sen kommer han börja bete sig som en.
Två poliser får eskortera sergeant Reynolds till briggen.
Vi gör det igen.
Senare... kanske.
Kaptenen sa att när kusten är klar,
borde vi ligga lågt.
-Kom igen. -Han kommer väl tillbaka?
Ja, det är klart. Alla kommer tillbaka.
Skeppet och innehållet auktioneras ut.
Intäkterna går till kostnaden för ditt försvar.
Få ut honom härifrån.
Stäng ned allt. Skicka vakter till sjukstugan.
Det hjälper inte. Du kommer inte hitta att honom. Men jag vet vart han går.
Vänta, nej. Gå inte...
River, det är okej.
Vänta.
De är borta. Kom igen.
-Nej... -River, det är okej.
Nej.
-Kom igen. -Nej.
Nej...
Du behöver inte vara rädd.
Varför skulle han komma tillbaka hit?
Han letar efter bekant mark. Han är på jakt.
Okej. Ta honom till briggen.
-Nej. Jag borde följa med dig. -Det kommer inte på fråga.
Hur många fler män vill du förlora idag?
Ingen känner till Serenity som jag. Jag kan hjälpa dig.
Vi låter honom gå först.
Okej.
Vill du...
Tack. Nu kommer jag verkligen ha övertaget.
Vi vet inte hur lång tid det tar. Vi borde inte röra på oss så mycket.
Jag ska bara hämta lite mat...
Nån kommer.
Du räddar hans liv och han tar ändå lasten.
Han var tvungen. Han kunde inte låta oss gå med vinst.
Det vore inte civiliserat.
Undertexter: Sara Terho