HARIS POTERIS IR PASLAPČIŲ KAMBARYS
Negaliu tavęs išleisti, Hedviga.
Man draudžiama užsiimti magija už mokyklos ribų.
-Be to, jei dėdė Vernonas... -Hari Poteri!
Pridarei bėdos.
Jis atėjo, Vernonai.
Įspėju tave. Jei nesuvaldysi to bjauraus paukščio, turėsiu ją paleisti.
Bet jai nuobodu.
Jei galėčiau išleisti ją nors valandai ar dviem...
Kad galėtum išsiųsti slaptą žinią savo išsigimėliams draugams? Ne, ponaiti.
Bet aš negavau jokios žinutės. Nė iš vieno draugo.
Nė vienos.
Per visą vasarą.
Kas norėtų su tavim draugauti?
Galėtum būti dėkingesnis.
Užauginome tave nuo kūdikystės, valgei maistą nuo mūsų stalo,
iš geros širdies leidome tau
naudotis antruoju Dudlio miegamuoju.
Ne dabar, pupuli. Kai atvyks Meisonai. Jie gali pasirodyti kiekvieną akimirką.
Pakartokime dienotvarkę.
Petunija, kai Meisonai atvyks, tu...
Lauksiu svetainėje ir mandagiai juos pasveikinsiu.
-Gerai. Dudli? -Aš atidarysiu duris.
Puiku.
O tu?
Būsiu savo miegamajame, nė nekrustelsiu ir apsimesiu, kad manęs nėra.
Taip.
Šiandieną man galbūt pavyks sudaryti didžiausią savo gyvenimo sandorį.
Ir tu man nesukliudysi.
Hari Poteri, man tokia garbė.
-Kas tu esi? -Dobis, pone. Tiesiog Dobis, namų elfas.
Nenoriu pasirodyti šiurkštus,
bet dabar nelabai galiu miegamajame laikyti namų elfą.
Taip, Dobis supranta.
Dobis atvyko pranešti...
Man sunku, pone. Dobis nežino, nuo ko pradėti.
-Tai gal sėskis. -Sėstis? Sėstis?
Dobi, atleisk. Neketinau tavęs įžeisti ar šiaip...
Įžeisti Dobį?
Dobis girdėjo apie tavo didybę.
Bet joks burtininkas niekada nėra pakvietęs atsisėsti... kaip lygaus.
Turbūt nedaug esi sutikęs padorių burtininkų.
Ne, nesu.
Kokius siaubingus dalykus aš kalbu.
-Dobis negeras. -Dobi, nutilk. Dobi, liaukis.
Dobi, gana. Prašau tavęs, nurimk.
Nekreipkite dėmesio. Tai tik katė.
-Dobis negeras. -Dobi, gana. Prašau tavęs, nurimk.
Nurimai?
Dobis turėjo save nubausti, pone.
Dobis vos neapšnekėjo savo šeimos, pone.
-Savo šeimos? -Burtininkų šeimos, kuriai Dobis tarnauja, pone.
Dobio pareiga – amžinai tarnauti vienai šeimai.
Jei jie sužinotų, kad Dobis lankėsi čia...
Dobis privalėjo čia ateiti. Dobis turi apsaugoti Harį Poterį, įspėti jį.
Hariui Poteriui negalima šiemet grįžti į
Hogvartso burtų ir kerėjimo mokyklą.
Ten rezgamas sąmokslas, dėl kurio gali nutikti baisių dalykų.
Kokių dalykų? Kas tie sąmokslininkai?
Ak, jis negali pasakyti.
Gerai, suprantu. Tu negali pasakyti.
Dobi, padėk lempą.
Taigi kai jie priartėjo prie devintosios duobutės...
Atiduok lempą.
Dobi, liaukis.
-Pasitrauk. -Lįsk ten ir tupėk tyliai.
-Ką, po velnių, čia darai? -Aš tik...
Tu man sugadinai anekdotą apie japoną golfo žaidėją.
Atsiprašau.
Dar vienas garselis ir pasigailėsi gimęs, berniūkšti.
-Ir sutvarkyk duris. -Gerai, pone.
Dabar matai, kodėl noriu grįžti?
Čia ne mano namai. Mano namai – jūsų pasaulyje, Hogvartse.
-Tik ten aš turiu draugų. -Draugų, kurie Hariui Poteriui net neparašo?
Manau, jie paprasčiausiai...
Palauk. Iš kur žinai, kad draugai man nerašo.
Tegu Haris Poteris nepyksta ant Dobio.
Dobis tikėjosi... jei Haris Poteris pamanys, kad draugai jį pamiršo
gal Haris Poteris nebenorės grįžti į mokyklą, pone.
-Atiduok man juos. -Ne.
Dobi, grįžk.
Būk geras.
Tegu Haris Poteris pažada, kad negrįš į mokyklą.
Negaliu. Hogvartsas – mano namai.
Tada Dobis privalo tai padaryti Hario Poterio labui.
Ir jis pasklido kiek akis užmato, po visas namų grindis.
Vienas santechnikas sako; „Pažiūrėk į tą vandenį".
Antrasis atsako: „Čia tik jo paviršius".
Prašom atleisti. Tai mano sūnėnas. Labai jautrios psichikos.
Pamatęs svetimus žmones, labai susijaudina, tad mes jį laikėme viršuje.
Tu niekada negrįši į tą mokyklą.
Daugiau nepamatysi savo išsigimėlių draugų. Niekada.
Sveikas, Hari.
Roni, Fredi, Džordžai. Ką jūs visi čia veikiate.
Gelbstim tave. Na, eikš. Pasiimk lagaminą.
Pasitrauk.
Pirmyn.
Vernonai, kas tai?
Poteri!
Tėti, kas ten darosi?
Greičiau.
Paskubėk.
Greičiau.
Petunija, jis sprunka.
-Laikau tave, Hari. -Ateik čia.
-Paleisk mane. -Ne, berniūkšti.
Niekur nevažiuosi nei tu, nei tas bjaurus paukštis.
-Pasitrauk. -Spausk!
Fredai, važiuok.
Ne, ne, ne.
Tėti, ar tu sveikas?
Beje, Hari, sveikinu su gimtadieniu.
Įeikite, įeikite.
Eime
Eime.
-Ar nieko, jei mes užvalgysime? -Valgykit. Mama nesužinos.
NAMAI
Ne kažkokie, bet vis tiek namai.
Pasaka.
Kur jūs buvote?
Hari, mielasis, kaip smagu tave matyti.
Tuščios lovos. Jokio raštelio. Mašinos nėra.
Galėjot užsimušti. Jus galėjo pamatyti.
Tavęs, Hari, aš nekaltinu.
Jie marino jį badu, mama. Ant langų įtaisė grotas.
Žiūrėk, kad neįtaisyčiau grotų ant tavo langų, Ronaldai Vizli.
Laikas pusryčiauti.
Štai, Hari. Na, pradėk.
Štai taip. Labai gerai.
-Mama, ar nematei mano nertinio? -Mačiau, mieloji, juo apvilkta katė.
Sveika.
Ką aš padariau?
Tai Džinė. Ji kalbėjo apie tave visą vasarą. Baisiai nusibodo.
-Labas rytas, Vizliai. -Labas rytas, tėti.
-Na, ir naktelė. Devyni reidai. Devyni. -Reidai?
Tėtis dirba Burtų ministerijoje, Žiobarų daiktų netinkamo naudojimo inspekcijoje.
Tėčiui patinka Žiobarai. Jie jam atrodo nuostabūs.
Na, vaikai.
O kas tu?
Atsiprašau, pone. Aš Haris, pone. Haris Poteris.
Gerasis Dieve. Tikrai?
Ronis tiek apie tave pasakojo. Kada atvykai?
Šį rytą.
Naktį tavo sūnus skrido užburtu automobiliu į Sarį ir atgal.
Nejaugi? Ar gerai skrido?
Noriu pasakyti, kad labai negražiai pasielgėte, berniukai. Labai negražiai.
Na, Hari, tu turbūt viską žinai apie Žiobarus.
Papasakok man. Kam jiems reikia guminio ančiuko?
Tai tikriausiai Erol.
Persi, paimk laiškus.
-Erol. -Jai nuolat šitaip nutinka.
Žiūrėkite, laiškai iš mūsų Hogvartso. Hariui irgi parašė pas mus.
Dumbldoras, matyt, žino, kad tu čia. Tas žmogus viską žino.
Šios mokomosios priemonės nepigios.
-Vien kerėjimo vadovėliai kokie brangūs. -Kaip nors išsiversime.
Tik vienoje vietoje viską gausime nusipirkti. Skersiniame skersgatvyje.
Na, Hari, štai. Tu pirmas, mielasis.
Haris dar nėra keliavęs Kelionmilčių padedamas.
Eik pirmas, Roni, kad Haris žinotų, ką daryti.
Eik
Štai taip.
Skersinis skersgatvis.
Matei? Visai lengva, mielasis. Nebijok. Nagi.
Drąsiau.
Eik. Saugok galvą.
Gerai. Dabar pasisemk Kelionmilčių.
Nepamiršk tarti žodžių labai labai aiškiai.
Sker...sinis... skers...gatvis.
-Ką jis pasakė? -Skersinis skersgatvis.
Regis, taip.
-Ar tik nepasiklydai, vaike? -Ačiū, ne. Tiesiog...
Eikš su mumis. Padėsime tau rasti kelią atgal.
-Ne, nereikia. -Hari.
Hagridai.
Ką čia, po galais, darai? Eikš.
Mušeikų skersgatvis.
Tu visas paišinas, Hari. Slampinėji po Mušeikų skersgatvį? Bjauri vieta.
Nenorėčiau, kad joje kas nors tave pamatytų. Pamanytų, kad ir tu toks.
Aš paklydau ir...
palauk. O ką tu ten veikei?
Aš? O, aš... Ieškojau priemonės nuo šliužų.
Baigia nuėst mokyklos kopūstus.
Hari! Hagridai!
Labas, Hermiona.
-Kaip smagu tave matyti. -Ir man smagu tave matyti.
Kas tavo akiniams?
Okulus Reparo.
Turėjau prisiminti tuos žodžius.
Dabar jau viskas bus gerai, Hari. Paliksiu tave.
-Iki. -Ačiū.
Paskubėk, visi taip jaudinasi.
GILDEROJUS LOKHARTAS
AŠ - STEBUKLADARIS
Hari, mielasis.
Ačiū Dievui. Tikėjomės, kad būsi nusileidęs tik vienu židiniu toliau.
Ponios ir ponai, ponas Gilderojus Lokhartas.
Štai jis.
Jis mamai labai patinka.
Prašom praleisti. Praleiskite mane, ponia.
Atsiprašau, mergyte. Nuotraukos „Magijos žinoms".
Negali būti. Haris Poteris?
Haris Poteris.
Atsiprašau, ponia.
Plačiai šypsokis, Hari. Mudu abu verti pirmo puslapio.
Ponios ir ponai, kokia nepaprasta proga.
Kai jaunasis Haris įžengė į „Gražmenas ir juodulius", jis norėjo tik viena
- įsigyti mano autobiografiją „Aš - stebukladaris".
Beje, ši knyga jau 27-tą savaitę yra
"Magijos žinių" geriausiai perkamų knygų sąrašo viršuje.
Bet Haris net neįsivaizdavo, kad išeis nešinas
mano rinktiniais raštais
gavęs juos už dyką.
Na. Ponios.
Hari, duok man jas. Nunešiu pasirašyti.
Jūs visi palaukite lauke. Viskas, Roni. Atsiprašau.
Turbūt širdis apsalo, ar ne, Poteri?
Įžymybė Haris Poteris.
Vos įkelia koją į knygyną ir jau atsiduria pirmuosiuose puslapiuose.
Nekibk prie jo.
:O, Poteri, tu jau turi panelę.
Na, na, Drakai, būk mandagus.
Pone Poteri.
Lucijus Smirdžius. Pagaliau susitikome.
Atsiprašau.
Tavo randas - legenda.
Kaip ir burtininkas, iš kurio jį gavai.
Voldemortas nužudė mano tėvus.
Jis tik paprastas žudikas.
Tu labai drąsus, jei nebijai minėti jo vardo.
Arba labai kvailas.
Bijodamas vardo labiau bijai ir paties reiškinio.
O tu tikriausiai panelė Įkyrėlė.
Taip, Drakas man papasakojo viską apie tavo tėvus.
Jie Žiobarai, ar ne?
O kas gi čia? Rudi plaukai, tušti žvilgsniai,
aptrintos naudotos knygos.
Jūs tikriausiai Vizliai.
Vaikai, čia labai ankšta. Eime į lauką.
-Nagi, nagi. Vizlis vyresnysis. -Lucijau.
Girdėjau, Ministerijoje karštas laikas, Artūrai. Vis tie reidai.
Gal bent už viršvalandžius tau moka?
Sprendžiant iš to, ką matau, turbūt ne.
Ar verta daryti gėdą burtininko vardui,
jeigu už tai net padoriai nemoka?
Mes, Smirdžiau, įsitikinę, kad burtininko vardui daro gėdą visai kas kita.
Neabejoju.
Bendravimas su Žiobarais.
Aš jau maniau, kad tavo šeimai nebeįmanoma žemiau nusiristi.
Susitiksime darbe.
Susitiksime mokykloje.
Dešimta valanda penkiasdešimt aštuonios minutės.
Paskubėkite. Traukinys tuoj išvažiuos.
Fredi, Džordžai, Persi, jūs pirmieji.
Paskui tave, mieloji.
Eime, Džine, užimsime tau vietą. Paskubėk.
Eime.
-Ei! Ką čia, po galais, darot? -Atsiprašau.
Neišlaikiau
-Kodėl mes neperėjome pertvaros? -Nežinau.
Vartai kažkodėl patys užsitrenkė.
Traukinys išvažiuoja lygiai vienuoliktą. Mes pavėlavome.
Hari, jei mes negalime įeiti,
tai gal mama ir tėtis negalės grįžti?
Gal mudu eikime prie automobilio.
Automobilis.
Roni, turėjau tau pasakyti,
kad daugelis Žiobarų neįpratę matyti skraidančio automobilio.
Taip.
Teisybė.
O, ne. Užsikirto nematomumo reguliatorius.
Tai leiskimės žemiau. Turime pamatyti traukinį.
Dabar mums tereikia pavyti traukinį.
Mes negalėjome labai atsilikti.
-Tu girdi? -Mes jau artėjame.
Palauk.
HOGVARTSO GREITASIS TRAUKINYS
Hari!
Laikykis!
! Imk mano ranką!
Laikykis!
Stengiuosi. Tavo ranka prakaituota.
-Man atrodo, radome traukinį. -Taip.
Sveikas parvykęs namo.
: Aukštyn. Aukštyn.
Neveikia.
Sukis. Sukis. Saugokis medžio.
Sustok. Sustok.
-Mano lazdelė. Pažiūrėk, kas iš jos liko. -Džiaukis, kad nukentėjo ne tavo sprandas.
-Kas darosi? -Nežinau.
Važiuok. Greičiau.
Susna. Ar tu sveika?
Automobilis.
Tėtis mane užmuš.
Sudie, Hedviga.
Mano miegamajame atsiranda namų elfas,
mes negalime peržengti pertvaros devintojoje su trimis ketvirčiais platformoje,
medis vos nepražudė mūsų...
Kažkas tikrai nenori, kad šiemet čia mokyčiausi.
Gerai apsidairykite, berniukai.
Gal paskutinį kartą praleidžiate naktį pilyje.
Vaje, patekote į bėdą.
Skraidantis fordas „Anglija" stulbina Žiobarus
Jus matė ne mažiau kaip septyni Žiobarai.
Ar įsivaizduojate, kaip šitai rimta?
Rizikavote atskleisti mūsų pasaulį.
Neminint žalos, kurią padarėte Gluosniui Galiūnui.
Jis augo čia dar prieš jums gimstant.
Profesoriau Sneipai, mums tas medis padarė dar daugiau žalos.
Tylėt.
Užtikrinu jus, jei mokytumėtės Klastūnyne,
abu jau šįvakar važiuotumėte traukiniu namo.
-Tačiau... -Jie ten nesimoko.
Profesoriau Dumbldorai, profesore Makgonagal.
Direktoriau,
šie berniukai pažeidė Nepilnamečių raganavimo ribojimo įstatymą.
-Taigi... -Gerai žinau mūsų įstatymus,
nes daugelį pats parašiau.
Profesorė Makgonagal, Grifų gūžtos vadovė,
pati nuspręs, kaip nubausti šiuos berniukus.
Tai mes eisime ir pasiimsime savo daiktus.
Ką tu kalbi, pone Vizli?
Juk mus išmetate iš mokyklos, ar ne?
Ne šiandien, pone Vizli.
Bet noriu, kad abu gerai suprastumėte, koks nedoras jūsų poelgis.
Dar šįvakar pranešiu jūsų šeimoms ir abu būsite palikti po pamokų.
Sveiki gyvi.
-Labas rytas visiems. -Labas rytas, profesore Diegavirte.
Sveiki atėję į Trečiąjį šiltnamį, antrakursiai. Visi prieikite arčiau.
Šiandien persodinsime vaistines mandragoras.
Kas man gali pasakyti mandragoros šaknų savybes?
Prašom, panele Įkyrėle.
Mandragora, arba kaukelis,
naudojama akmeniu paverstiems žmonėms atversti.
Bet ji ir pavojinga. Žmogus, išgirdęs mandragoros riksmą, gali mirti.
Labai gerai. Dešimt taškų Grifų Gūžtai.
Mūsų mandragoros dar visai jaunutės,
tad jų riksmas jūsų nenužudys.
Bet jos gali jus pritrenkti, todėl duosiu ausines.
Prašau jas tuoj pat užsidėti.
Prašau jas tuoj pat užsidėti. Greitai.
Gerai uždenkite ausis ir stebėkite mane.
Tvirtai suimkite kaukelį
į ir staigiai ištraukite iš puodo.
Supratote?
Tada persodinkite j
ir apiberkite kompostu, kad jam būtų šilčiau.
Jam tikriausiai nusmuko ausinės.
-Ne, jis tik nualpo. -Taip. Palik jį čia.
Na, dirbkite. Čia dar daug puodų.
Suimk kaukelį ir trauk.
-Ten yra Beveik Begalvis Nikas. -Sveikas, Persi. Panele Klervater.
Sveiki, sere Nikolai.
Na, aš patekau į bėdą.
-Tu patekai į bėdą. -Sveikas, Hari.
Aš Kolinas Krivis. Irgi Grifų Gūžtoje.
Sveikas, Kolinai. Malonu susipažinti.
Roni, ar čia tavo pelėda?
Tas bjaurus paukštis - tikra nelaimė.
O, ne.
Žiūrėkite. Vizlis gavo Žvieglį.
Nagi, Roni. Kartą gavau iš senelės Žvieglį. Buvo siaubinga.
Ronaldai Vizli.
Kaip drįsai pavogti automobilį? Aš pasibaisėjusi.
Tavo tėtis darbe bus apklaustas,
ir tik tu dėl to kaltas.
Jei dar kartą nusižengsi,
vešimės tave tiesiai namo.
Beje, Džine, mieloji, sveikiname patekus į Grifų Gūžtą.
Mudu su tėvu taip didžiuojamės.
Leiskite pristatyti jums naująjį Apsigynimo
nuo tamsiųjų jėgų pagrindų dėstytoją.
Tai aš.
Golderojus Lokhartas,
Merlino ordino trečios kategorijos
Apsigynimo nuo tamsiųjų jėgų lygos garbės narys,
penkis kartus laimėjęs
„Raganų savaitraščio" žavingiausios šypsenos konkursą.
Bet kalbu ne apie tai.
Juk ne šypsena įveikiau Mirties šmėklą.
Dėmesio.
Mano pareiga - apginkluoti jus
prieš baisiuosius magijos pasaulio padarus.
Šiame kabinete jums gali tekti susidurti su tuo, ko labiausiai bijote.
Žinokite, kad jums nenutiks nieko blogo, kol aš čia.
Todėl prašau nespiegti.
Jie gali supykti.
Kornvalio elfai?
Ką tik sugauti Kornvalio elfai.
Juokis kiek nori, pone Fineganai,
bet elfai gali būti velniškai bjaurūs.
Pažiūrėsim, kaip jie tau patiks.
Nepasiduokite. Juk čia tik elfai.
-Paleisk mane. -Pasitrauk nuo manęs.
Sustok. Ramiai.
Peskipiksi Pesternomi!
Paprašysiu jus tris suvaryti tuos nenaudėlius į narvelį.
Ką dabar darysime?
Immobulus.
Kodėl visada aš?
Visą vasarą kūriau naują kvidičo programą.
Pradėsime anksčiau, treniruosimės griežčiau ir ilgiau.
Ką? Negaliu patikėti.
-Titnage, kur tu eini? -Treniruotis kvidičą.
-Šiandien aikštę užsakiau Grifų Gūžtai. -Ramiau, Medi. Aš turiu leidimą.
Nujaučiu bėdą.
„Aš, profesorius Sneipas, Klastūnyno kvidičo komandai
šiandien treniruotis aikštėje, nes jiems reikia išmokyti naująjį gaudytoją."
Turite naują gaudytoją? Kas jis?
-Smirdžius? -Taip.
Ir tai dar ne visos šių metų naujienos.
Tai „Aureolės-2001". Kaip jas įsigijote?
Drako tėvo dovana.
Matai, Vizli, mano tėtis gali nupirkti geriausius, ne taip kaip kai kurių tėčiai.
Grifų Gūžtos komandoje niekam nereikėjo nusipirkti vietos.
Jie žaidžia todėl, kad yra talentingi.
Niekas tavęs neklausė. Nusususi Purvakrauje.
Tu už tai sumokėsi, Smirdžiau. Ėsk šliužus.
Kas tau, Roni?
Kalbėk.
-Ar gali atgręžti jį į mane, Hari? -Ne, Kolinai, dink iš akių.
Veskime jį pas Hagridą.
Jis žinos, ką daryti.
Čia prireiks specialios įrangos.
Lieka tik laukti, kol liausis savaime.
-Gerai. -Geriau, kad krinta, negu lenda vidun.
-Ką Ronis mėgino užkerėti? -Smirdžių. Jis pavadino Hermioną...
nežinau, ką tas žodis reiškia.
Jis pavadino mane Purvakrauje.
-Negali būti. -Ką reiškia Purvakraujė?
Tai reiškia purviną kraują.
Taip pravardžiuojami tie, kurie gimė Žiobarų šeimose,
jų tėvai nėra burtininkai. Kaip aš.
Mandagūs žmonės šito žodžio nevartoja.
Bėda ta, Hari, kad kai kurie burtininkai, kaip Smirdžiaus šeima,
mano esą geresni už kitus, nes jų kraujas „grynas".
Koks siaubas.
Tai bjauru.
Ir tikra kvailystė. Irgi mat, „Purvinas kraujas".
Šiais laikais dauguma burtininkų yra maišyto kraujo.
Be to, tegu pažiūri, kaip Hermiona sugeba kerėti
Ateik.
Negalvok apie tai, Hermiona.
Nė akimirką negalvok.
Hari, Hari, Hari.
Tinkamiausias
darbas po pamokų paliktam vaikui
- atsakinėti į mano gerbėjų laiškus.
Gal ne.
Šlovė - nepatikima draugė, Hari. Garsus tas, kuris elgiasi kaip garsenybė.
Nepamiršk šito.
Eikš,
eikš
pas mane.
-Ką? -Ką sakei?
Tas balsas.
Balsas?
-Negi negirdėjote? -Apie ką tu kalbi, Hari?
Turbūt pradėjai snausti.
O, Drakula, ko stebėtis? Žiūrėk, kiek laiko. Mes čia išbuvome keturias valandas.
Keista, kaip bėga laikas, kai smagu.
Keista.
Kraujas.
Užuodžiu kraują.
Leisk man tave sudraskyti.
Leisk man tave nužudyti.
Nužudyti.
Hari.
-Girdėjote? -Ką girdėjome?
-Balsą. -Kokį balsą?
Iš pradžių girdėjau jį Lokharto kabinete. Tada vėl išgirdau...
Laikas.
Jis juda. Manau, jis rengiasi žudyti.
-Žudyti? -Hari, palauk. Ne taip greitai.
Keista.
-Dar nemačiau, kad vorai šitaip elgtųsi. -Aš nemėgstu vorų.
Kas tai?
„Paslapčių kambarys jau atviras. Drebėkit, įpėdinio priešai."
Parašyta krauju.
O, ne.
Tai Filčo katė.
Ponia Noris.
„Drebėkit, įpėdinio priešai."
Dabar ateis jūsų eilė, Puurvakraujai.
Kas čia darosi? Na, pasitraukit, pasitraukit.
Poteri.
Ką tu...
Ponia Noris.
-Tu nužudei mano katę. -Ne, ne.
Aš tave užmušiu!
-Aš tave užmušiu! -Argai
Argai, aš...
Visi tuoj pat grįžkite į miegamuosius.
Visi, išskyrus
jus tris.
Varnanagiai, paskui mane.
Ji paversta akmeniu.
Taip ir maniau. Gaila, kad manęs ten nebuvo.
Žinau burtą, kuris būtų ją išgelbėjęs.
Negaliu pasakyti, kaip ją pavertė akmeniu.
Klauskit jo. Tai jo darbas.
Matėte, ką jis parašė ant sienos.
Tai netiesa, pone. Prisiekiu. Aš neliečiau Ponios Noris.
-Nesąmonė. -Ar galėčiau tarti žodį, direktoriau?
Gal Poteris su draugais ne laiku atsidūrė netinkamoje vietoje.
Vis dėlto
aplinkybės įtartinos.
Puotoje nemačiau Poterio.
Aš dėl to kaltas, Severai.
Haris padėjo man atsakinėti į gerbėjų laiškus.
Todėl mudu su Roniu išėjome jo ieškoti, profesoriau.
Kai radome, jis pasakė...
-Ką, panele Įkyrėle? -Pasakiau, kad aš nealkanas.
Mes jau ėjome atgal į bendrą kambarį, kai radome ponią Noris.
-Nekaltas, kol neįrodyta priešingai, Severai. -Mano katė paversta akmeniu.
-Noriu matyti kaltininką nubaustą. -Mes ją išgydysime, Argai.
Madam Diegavirtės šiltnamyje jau prigijo mandragoros.
Kai jos užaugs, sutaisysiu gėralą, kuris atgaivins ponią Noris.
O kol kas
patariu visiems
būti atsargiems.
-Šiek tiek keista, ar ne? -Keista?
Tu girdi balsą, kurio daugiau niekas negirdi,
ir ponia Noris pavirsta akmeniu. Juk tai keista.
Ar turėjau pasakyti Dumbldorui ir kitiems?
Gal išprotėjai?
Ne, Hari. Net ir magijos pasaulyje girdėti balsus nėra geras ženklas,
Žinai, ji teisi.
Prašyčiau dėmesio.
Gerai. Šiandien mokysimės, kaip paversi gyvūnus
vandens taurėmis.
Štai taip.
Vienas, du, trys. Vera verto.
Dabar jūs. Kuris norėtų pamėginti pirmas?
Pone Vizli. „Vienas, du, trys. Vera verto."
Vera verto.
Tau reikia kitos lazdelės, pone Vizli.
-Klausau, panele Įkyrėle. -Profesore,
gal papasakotumėte mums apie Paslapčių kambarį.
Gerai.
Kaip visi žinote,
Hogvartsas buvo įkurtas daugiau negu prieš tūkstantį metų.
Jį įkūrė keturi garsiausi tų laikų burtininkai ir raganos:
Godrikas Grifas, Helga Švilpynė,
Rovena Varnanagė ir Salazaras Klastuolis.
Trys steigėjai gerai sugyveno.
-Vienas nesutarė. -Spėk iš trijų kartų kuris.
Klastuolis norėjo įvesti griežtesnę
Hogvartso studentų atranką.
Jo manymu, mokytis gali tik tie vaikai, kurių abu tėvai burtininkai.
Kitaip tariant, gryno kraujo.
Nesutardamas su kitais, Klastuolis išėjo iš mokyklos.
Anot legendos,
Klastuolis pilyje įrengė slaptą salę,
vadinamą Paslapčių kambariu.
Prieš išvykdamas jis ją užmūrijo,
kol į mokyklą ateis mokytis tiesioginis jo įpėdinis.
Tik tas įpėdinis
galėsiąs atidaryti Kambarį,
išleisti jame įkalintą siaubūną
ir jo padedamas iššluoti iš mokyklos visus,
kurie, Klastuolio galva, neverti mokytis magijos.
Žiobarų vaikai.
Mokykloje atliko kratą.
Niekas tokio kambario nerado.
Profesore, kas, anot legendos, įkalintas tame kambaryje?
Tikima, kad tą, kuris gyvena kambaryje,
gali suvaldyti tik Klastuolio įpėdinis.
Tikima, kad jame
įkalinta pabaisa.
Ar tu tiki, kad Paslapčių kambarys tikrai yra?
Taip. Ar nematai? Makgonagal susirūpinusi. Visi kiti mokytojai taip pat.
Bet jei Paslapčių kambarys yra ir jis jau atidarytas, tai reiškia...
Kad Klastuolio įpėdinis grįžo į Hogvartsą. Tik klausimas, kas jis?
Pagalvokime. Kas įsitikinęs, kad visi Žiobarų vaikai yra padugnės?
-Jei kalbi apie Smirdžių... -Žinoma. Juk girdėjai.
„Greit ateis ir jūsų eilė, Purvakraujai."
Girdėjau. Bet kad Smirdžius būtų Klastuolio įpėdinis...
Gal Ronis teisus. Prisimink jo šeimą.
Jau daug amžių jie mokosi Klastūnyne.
Niurzga ir Gylys turėtų žinoti. Gal gudrumu išgaukime atsakymą.
Net ir jie ne tokie kvaili. Gali būti kitas kelias.
Tik jis bus sunkus.
Mes ne tik nusižengsime penkiasdešimčiai mokyklos taisyklių,
bet jis ir pavojingas. Labai pavojingas.
STIPRIAUSI VAISTAI IR NUODAI
Štai Įvairių sulčių eliksyras.
„Tinkamai paruoštas Įvairių sulčių eliksyras gali
trumpam paversti žmogų kitu."
Jei mes su Hariu išgersime jį, ar pavirsime Niurzga ir Gyliu?
-Puiku. Smirdžius mums viską pasakys. -Taip.
Taip. Bet bus nelengva. Tokio sudėtingo gėralo neteko matyti.
-Kiek užtruksi, kol jį paruoši? -Mėnesį.
Mėnesį?
Bet Hermiona, jei Smirdžius – Klastuolio įpėdinis,
per tą laiką jis užpuls pusę Žiobarų vaikų.
Žinau.
Bet tai vienintelis mūsų planas.
Klastūnyne, pirmyn.
GRIFŲ GŪŽTA- KLASTŪNYNAS
Dar vienas Klastūnyno įvartis. Jie laimi prieš Grifų Gūžtą 90:30.
Taip!
Na, kaip sekasi, Randuotasis?
Saugokis, Hari.
Medi, atsargiai.
Vaje. Kažkas nukreipė Muštuką į Harį.
Jis tikrai buvo užkerėtas.
Aš jį atkerėsiu.
Ne. Net su gera lazdele per daug rizikinga. Tu gali pakenkti Hariui.
Mokaisi baleto, Poteri?
Niekada nepavysi manęs, Poteri.
Eime pas jį.
Haris Poteris sugavo Šmaukštą. Grifų Gūžta laimi.
Finite Inkantato.
-Ačiū. -Tu sveikas?
Ne. Atrodo, man lūžo ranka.
Nesirūpink. Tuoj pat ją pagydysiu.
-Ne. Tik ne jūs. -Vargšas vaikas nesuvokia, ką kalba.
Tau visai neskaudės
Brakijum Emenso.
Na, visko pasitaiko.
Bet svarbiausia,
kad tau nebeskauda, ir aišku, jog lūžio nebėra.
Nebėra lūžio? Bet nebėra ir kaulų.
Jis tapo lankstesnis.
Pone Smirdžiau, gana kelti triukšmą. Gali eiti. Pasitraukite.
Reikėjo iš karto ateiti pas mane.
Aš galiu per sekundę sugydyti lūžusį kaulą. Bet atauginti...
Bet juk atauginsite, ar ne?
Žinoma, tik labai skaudės.
Tavęs laukia sunki naktis, Poteri. Atauginti kaulus - bjaurus reikalas.
Ko tu tikėjaisi? Moliūgų sulčių?
Žudyti.
Laikas žudyti.
Sveikas.
Dobi.
Haris Poteris turėjo paklausyti Dobio.
Haris Poteris turėjo grįžti namo, kai nepateko į traukinį.
Tavo darbas. Tu padarei, kad užtvara nepraleistų manęs ir Ronio.
Iš tiesų. Taip, pone.
Per tave manęs su Roniu vos neišmetė iš mokyklos.
Tada bent būtum toli nuo čia.
Haris Poteris turi grįžti namo.
Dobis manė, kad jo Muštukas tikrai privers Harį Poterį...
Tavo Muštukas? Tu padarei, kad Muštukas mane persekiotų?
Dobis labai sielvartauja, pone.
Reikėjo surakinti Dobiui rankas.
Dink iš čia, kol man kaulai neataugo, arba galiu tave pasmaugti.
Dobis pripratęs, kad jam grasintų mirtimi, pone.
Dobis girdi grasinimus penkis kartus per dieną.
Turbūt nepasakysi, kodėl norėjai mane užmušti?
Nenorėjau užmušti. Niekada neužmuščiau.
Dobis prisimena, kaip gyveno tada, kai Haris Poteris dar nebuvo nugalėjęs To,
Kurio Nevalia Minėti.
Mes, namų elfai, buvome ne geresni už kirminus.
Aišku, su Dobiu ir dabar taip elgiamasi, pone.
Kodėl tu vilki šituo skarmalu?
Kodėl, pone? Tai namų elfo vergystės požymis.
Dobis bus laisvas tik tada, kai šeimininkas duos jam drabužius.
Klausyk.
Hogvartse vyks baisios piktadarystės.
Hariui Poteriui negalima čia likti,
nes istorija kartojasi.
Kartojasi? Ar ir anksčiau tai vyko?
Be reikalo prasitariau.
-Negeras Dobis. -Liaukis.
Liaukis, Dobi.
Pasakyk, kada tai vyko? Kas tai darė?
Dobis negali pasakyti, pone.
Dobis tik nori, kad Haris Poteris būtų saugus.
Ne, Dobi. Pasakyk man. Kas jis?
Paguldykite jį čia.
-Kas atsitiko? -Dar vienas išpuolis.
Man atrodo, jį pavertė akmeniu.
Gal jis spėjo nufotografuoti užpuoliką?
Ką tai reiškia, Albai?
Reiškia,
kad mūsų mokiniams gresia didelis pavojus.
-Ką pasakyti mokytojams? -Tiesą.
Pasakykite, kad Hogvartse nebesaugu.
Atsitiko tai, ko bijojome, Minerva.
Paslapčių kambarys iš tikrųjų vėl atviras.
Vėl? Ar nori pasakyti, kad Paslapčių kambarys jau yra buvęs atidarytas?
Žinoma. Ar nesupranti?
Tikriausiai jį atidarė Lucijus Smirdžius, kai čia studijavo.
-O dabar pamokė Draką, kaip tai padaryti. -Galbūt.
Turime palaukti, kol Įvairių sulčių eliksyras bus gatavas, tada įsitikinsime.
Paaiškink man. Kodėl verdame šitą eliksyrą vidurį dienos
mergaičių tualete? Ar nemanai, kad mus gali pagauti?
Ne. Čia niekas niekada
-Kodėl? -Dėl Vaitoklės Mirtos.
Dėl ko?
Dėl Vaitoklės Mirtos.
Kas ta Vaitoklė Mirta?
Nesitikiu, kad galėtum mane pažinti.
Kas kada nors kalbės apie negražią, nelaimingą,
vargšelę Vaitoklę Mirtą.
Ji šiek tiek jautri.
Ateikite arčiau.
Ateikite arčiau. Ar visi mane matote?
Ar visi mane girdite?
Puiku.
Atsižvelgdamas į niūrius pastarųjų savaičių įvykius,
Dumbldoras davė man leidimą įsteigti šį kuklų Dvikovų klubą tam,
kad prireikus galėtumėte apsiginti nuo užpuoliko,
kaip ne kartą teko daryti man pačiam.
Smulkiau apie tai skaitykite mano raštuose.
Dabar pristatysiu savo padėjėją
profesorių Sneipą.
Jis maloniai sutiko susikauti su manimi parodomojoje dvikovoje.
Nebijokite.
Jūsų nuodų ir vaistų mokytojas liks sveikas ir gyvas.
Vienas.
Du.
-Trys. -Ekspeliarmus.
-Kaip manote, ar jam nieko neatsitiko? -Nesvarbu, jei ir atsitiko.
Puikus sumanymas parodyti, kaip veikia šie kerai, profesoriau Sneipai,
tačiau noriu pasakyti, kad iš pat pradžių buvo aišku, ką ketinate daryti.
Jei būčiau norėjęs, būtų buvę nepaprastai lengva jums sutrukdyti.
Verčiau reikėjo išmokyti juos
pasipriešinti piktiems kerams, profesoriau.
Puikus siūlymas, profesoriau Sneipai.
Kviečiu savanorius. Poteri, Vizli, gal jūs?
Vizlio lazdelė sukels nelaimę paprasčiausiais kerais.
Gali tekti nusiųsti Poterio likučius į ligoninę degtukų dėžutėje.
Gal tegu pamėgina kas nors iš mano koledžo?
Pavyzdžiui, Smirdžius.
-Sėkmės, Poteri. -Ačiū, pone.
Paruošt lazdeles.
-Bijai, Poteri? -Norėtum.
Kai suskaičiuosiu iki trijų,
siųskit kerus ir nuginkluokit priešininką. Tik nuginkluokit.
Kad nebūtų jokių nelaimingų atsitikimų. Vienas.
-Du. -Everte Statum.
Riktusempra.
Liepiau tik nuginkluoti.
Serpensortija.
Nejudėk, Poteri. Aš jos atsikratysiu.
Leiskite man, profesoriau Sneipai. Alarte Ascendare.
Vipera Evaneska.
Ką sau manai šitaip žaisdamas?
Tu esi Šnipštūnas? Kodėl mums nesakei?
-Kas toksai? -Tu susišneki su gyvatėmis.
Žinau. Sykį zoologijos sode ant savo pusbrolio Dudlio užleidau smauglį.
Sykį. Ir kas? Pusė mokinių šitai sugeba.
Ne, nesugeba. Tai labai reta dovana.
Šis gebėjimas blogas.
Kuo blogas? Jei nebūčiau liepęs gyvatei neliesti Džastino...
-Tu liepei jo neliesti? -Juk ten buvai, pats girdėjai.
Girdėjau, kad kalbi šnypšdamas. Tai gyvačių kalba?
Ar kalbėjau kita kalba?
Aš šito nesuvokiau.
Kaip galima kalbėti kita kalba, jeigu net nežinai, kad ją moki?
Nežinau, bet atrodė, kad tu siundai gyvatę.
Hari, paklausyk manęs.
Juk ne veltui Klastūnyno herbas - gyvatė.
Salazaras Klastuolis buvo Šnipštūnas. Jis irgi susišnekėdavo su gyvatėmis.
Taip.
Dabar visa mokykla manys, kad esi jo proprovaikaitis.
Bet aš nesu.
Ir negaliu būti.
Jis gyveno prieš tūkstantį metų.
Iš kur mes galime žinoti, kad nesi?
Susitiksime bendrame kambaryje.
Noriu kraujo.
Jie visi turi mirti.
Žudyti.
Laikas žudyti.
Sugavau nusikaltimo vietoje.
Šį kartą neišsisuksi, Poteri.
Prisimink mano žodžius.
Ne, pone Filčai. Jūs nesuprantate.
Profesore
prisiekiu, aš šito nedariau.
Tai jau nepriklauso nuo manęs, Poteri.
Dumbldoras tavęs lauks.
Šerbet lemon.
Profesoriau Dumbldorai.
Neramu, Poteri?
Man rūpi, ar teisingai mane paskyrei.
Taip. Dėl tavęs buvo labai sunku nuspręsti.
Bet pakartosiu, ką sakiau praėjusiais metais.
Klastūnyne tau būtų sekęsi.
Tu klysti.
Hari.
Profesoriau.
Jūsų paukštis... aš nieko negalėjau padaryti...
-...jis užsidegė, ir viskas... -Jau buvo laikas.
Pastarosiomis dienomis jis atrodė baisiai.
Gaila, kad pamatei jį Sudegimo dieną.
Foksas yra feniksas, Hari
Atėjus laikui mirti,
feniksai sudega,
o paskui atgimsta iš pelenų.
Fantastiški paukščiai tie feniksai.
Gali panešti sunkiausius nešulius.
Jų ašaros turi gydomųjų savybių.
Profesoriau Dumbldorai, paklausykite.
Ne Haris tai padarė.
Galiu prisiekti pačiai Magijos ministerijai.
Hagridai. Nusiramink.
Netikiu,
-...kad Haris ką nors užpuolė. -Jūs netikite.
Gerai. Tai aš
-...palauksiu už durų. -Taip.
Profesoriau, jūs netikite, kad aš tai padariau?
Ne, Hari.
Aš nemanau, kad tu tai padarei.
Bet noriu paklausti,
ar neturi man ko pasakyti?
Ne, pone.
Neturiu.
Labai gerai.
Eik.
Viskas paruošta. Mums dar reikia po dalelę tų, į kuriuos norime būti panašūs.
Gylio ir Niurzgos.
Be to, reikia pasirūpinti, kad kol kvosime Smirdžių,
mūsų neužkluptų tikrieji Gylys ir Niurzga.
-Kaip? -Aš viską apgalvojau.
Aš į juos pridėjau paprastų migdomųjų.
Paprastų, bet stiprių.
Kai užmigs,
paslėpkite juos sandėliuke po laiptais, išraukite po keletą plaukų
ir apsivilkite jų uniformomis.
-Kam pati ketini išrauti plauką? -Jau turiu.
Milisentos Peštukės iš Klastūnyno.
Nuėmiau nuo jos apsiausto.
Einu, patikrinsiu, kaip verda Įvairių sulčių eliksyras.
Pasistenkite, kad Niurzga ir Gylys juos rastų.
Roni, gal aš tuo pasirūpinsiu.
Taip, gerai.
Vingardium Leviosa.
Kokie skanūs.
Kiek dar galima sukvailėti?
Na, imkime juos.
Lygiai po valandos vėl tapsime savimi.
Įdėkite po plaukelį.
Niurzgos eliksyras.
Į sveikatą.
Tuoj vemsiu.
Aš taip pat.
Hari.
Roni.
Po galais.
Mes kalbame savo balsais.
Kalbėk panašiau į Niurzgą.
-Galas griebtų. -Puiku.
-O kur Hermiona? -Aš...
...turbūt neisiu. Eikite be manęs.
Hermiona, ar tau nieko neatsitiko?
Paskubėkite, gaištate laiką.
Eime.
Klastūnyno bendras kambarys ten.
Atsiprašau.
Ką čia veiki?
Norėjau paklausti, ką čia veiki?
Aš mokyklos prefektas.
O jums nėra ko vaikštinėti tamsiais koridoriais.
Kuo jūs vardu?
-Aš esu... -Niurzga, Gyly, kur judu buvote?
Ar šitiek laiko trynėtės didžiojoje salėje?
Kodėl tu su akiniais?
-Skaičiau. -Skaitei?
Nežinojau, kad moki skaityti
Ką tu čia veiki, Vizli?
Prašyčiau kalbėti pagarbiau, Smirdžiau.
Na, sėskitės.
Kai pasižiūri, kaip jie elgiasi, nepasakysi, kad Vizliai grynakraujai.
Jie tikra magijos pasaulio gėda. Visi.
Kas tau yra, Niurzga?
Skauda pilvą.
Stebiuosi, kad „Magijos žinios“ nieko nerašo apie tuos įvykius.
Tikriausiai Dumbldoras pasistengė juos nutildyti.
Tėtis sako, kad Dumbldoras -
-...tikra velnio rykštė šitai mokyklai. -Tu neteisus.
Ar manai, kas atsirastų blogesnis už Dumbldorą?
Manai?
O Haris Poteris?
Šaunuolis, Gyly.
Tu visiškai teisus.
Šventuolėlis Poteris.
Visi žiopliai mano, kad jis yra Klastuolio įpėdinis.
Bet tu tikriausiai nujauti, kas jis galėtų būti.
Puikiai žinai, kad ne, Gyly. Vakar tau sakiau.
Kiek turėsiu kartoti?
Čia tavo?
Bet mano tėvas sako,
kad Paslapčių kambarys buvo atidarytas prieš penkiasdešimt metų.
Jis man nesakė, kas atidarė. Tik juos pašalino iš mokyklos.
Kai paskutinį kartą Paslapčių kambarys atsidarė, mirė vienas Purvakraujis.
Tad ir šį kartą vis tiek kas nors iš jų gaus galą.
Turiu vilties,
kad Įkyrėlė.
Kas jums yra?
Labai keistai elgiatės.
Jam skauda pilvą.
Nusiramink.
Randas.
Plaukai.
Ei! Kur jūs einate?
Vos neįkliuvome.
Hermiona. Išeik. Turime tiek papasakoti.
Atstokit.
Palaukite, tuoj pamatysite. Klaiku.
Hermiona.
Kas atsitiko?
Pamenat, sakiau jums,
kad šis eliksyras skirtas tik virsti žmonėmis.
Nuo Milisentos apsiausto nuėmiau katės plauką.
Pažiūrėkite, koks mano veidas.
O kokia uodega.
Ar kalbėjaisi su Hermiona?
Po kelių dienų, kai tik nebeatkosės gaurų kamuoliukų,
ją išleis iš ligoninės.
Kas tai?
Fu.
Vaitoklė Mirta užtvindė tualetą.
-Ar atėjai į mane ko nors mesti? -Kodėl turėčiau į tave ką nors mesti?
Neklausk manęs. Ramiai sau tūnau,
mąstau apie savo reikalus, o kažkam smagu mesti į mane knygą.
Bet juk tavęs negalima užgauti, kad ir mestum.
Juk daiktas per tave pereitų.
Taip, žinoma. Tegu visi svaido knygas į Mirtą, juk ji nieko nejaučia.
Dešimt taškų, jei pataikysi į pilvą.
Penkiasdešimt taškų, jei knyga pereis jai kiaurai galvą.
-O kas ją į tave metė? -Nežinau. Aš nemačiau.
Sėdėjau tualete, galvodama apie mirtį,
o ji įkrito man pro viršugalvį.
Tomas Marvolas Ridlis.
Mano vardas
Haris
Poteris
Labas, Hari Poteri. Aš Tomas Ridlis.
Ar tu ką nors žinai apie
Paslapčių kambarį?
Taip.
Ar gali man
papasakoti?
Ne.
Bet galiu tau parodyti.
Perkelsiu tave penkiasdešimt metų atgal.
Birželio 13 diena.
Atsiprašau. Ar gali man pasakyti, kas čia darosi?
Ar tu Tomas Ridlis?
Ei, ar girdi mane?
Ridli.
Eikš.
Profesoriau Dumbldorai.
Dumbldoras.
Neprotinga vaikščioti tokį vėlyvą metą, Tomai.
Taip, profesoriau. Norėjau įsitikinti, ar
gandai teisingi.
Bijau, kad taip. Teisingi.
Ir apie mokyklą? Aš neturiu namų.
Juk Hogvartso neuždarys, ar ne?
Suprantu, Tomai, bet, deja,
direktorius Dipitas neturi pasirinkimo.
Pone, jei viskas liovėsi, jei kaltininkas sugautas...
Ar nori man
ką nors pasakyti?
Ne, profesoriau. Nieko.
Gerai. Gali eiti.
Labanakt, pone.
-Išleisiu tave iš čia. -Labas vakaras, Hagridai.
Turiu tave įduoti, Hagridai. Nemanau, kad tu norėjai kieno nors mirties.
Ne. Tu nesupranti.
Rytoj atvyksta mirusios mergaitės tėvai. Mažiausia, ką Hogvartsas gali padaryti
- pasirūpinti, kad pabaisa, nužudžiusi jų dukterį, būtų nugalabyta.
Tai ne jis. Aragogas nieko nežudė. Niekada.
Pabaisos - netikę augintiniai.
-Pasitrauk. -Ne.
-Pasitrauk, Hagridai. -Ne.
Cistem Aperio.
Aranija eksumai.
Aragogai.
Negaliu tavęs paleisti.
Iš tavęs atims lazdelę, Hagridai. Pašalins iš mokyklos.
Hagridas.
Tai Hagridas prieš penkiasdešimt metų atidarė Paslapčių kambario duris.
Negali būti, kad Hagridas. Negali būti.
Mes nepažįstame Tomo Ridlio. Jis man panašus į nedorą žmogų.
Roni, pabaisa nužudė žmogų. Ką mes darytume?
Klausykit, Hagridas – mūsų draugas.
Eikime pas jį ir tiesiai paklauskime apie viską.
Tai bent smagus apsilankymas. „Sveikas, Hagridai.
Pasakok viską. Ar pastaruoju metu nebuvai išleidęs gauruoto pamišėlio?"
Gauruoto pamišėlio? Tikiuosi, ne apie mane kalbate.
Ne.
Ką tu ten turi?
Tai mėsėdis tepalas šliužams atbaidyti. Skirtas kaukeliams.
Anot profesorės Diegavirtės, jiems dar reikia paūgėti.
Bet kai jų ataugėlės praskaidrės, mes jas nukaposime ir ištroškinsime.
Tada galėsime atgaivinti tuos vargšus ligoninėje.
O kol kas jūs visi trys
rūpinkitės savimi.
Sveikas, Nevili.
Hari, nežinau, kas tai padarė, bet verčiau ateik.
Eikš.
Tai turėjo būti grifiukas. Niekas kitas nežino slaptažodžio.
Nebent tai buvo ne mokinys.
Kad ir kas jie buvo, kažko ieškojo.
Ir rado.
Dingo Tomo Ridlio dienoraštis.
Paklausykit.
Jei žaisime, kaip išmokę, Švilpynė neturi jokios galimybės.
Mes stipresni, greitesni ir protingesni.
Ir jie bijo, kad Haris nepaverstų jų akmeniu,
-...kai skris per arti jo. -Šito jie irgi bijo.
Profesore Makgonagal.
-Šitos rungtynės atidedamos. -Kvidičo negalima atidėti.
Tylos, Medi. Tu ir komanda eisite į Grifų Gūžtos bokštą.
Poteri, mudu eisime ieškoti pono Vizlio.
Jūs abu turite kai ką pamatyti.
Įspėju. Jums bus nemažas smūgis.
Hermiona.
Ją rado prie bibliotekos.
Veidrodėlis buvo šalia.
Ar galite paaiškinti?
Ne.
Prašyčiau visų dėmesio.
Dėl pastarųjų įvykių šios taisyklės pradeda galioti tuoj pat.
„Visus mokinius į kiekvieną pamoką lydės mokytojas.
Be išmičių."
Turiu pasakyti jums štai ką.
Jei užpuolimų kaltininkas nebus surastas,
mokykla gali būti uždaryta.
Reikia pasikalbėti su Hagridu. Sunku patikėti,
bet jei jis tada išleido pabaisą,
tai gal žinos, kaip įeiti į Paslapčių kambarį. Tai būtų pradžia.
Tačiau Makgonagal liepė
sėdėti bokšte, jei nėra pamokų.
Atrodo, laikas prisiminti neregimą tėčio apsiaustą.
Kas ten?
-Kam šitas? -A, niekam. Aš ketinau...
Nesvarbu. Įeikite. Ką tik užkaičiau vandens.
Hagridai, kas tau?
Man viskas gerai.
Girdėjai apie Hermioną?
Taip, girdėjau.
Mes norime tavęs paklausti.
Ar žinai, kas atidarė Paslapčių kambarį?
Jūs turite suprasti, kad...
Greičiau, po apsiaustu.
Ir nė žodžio. Abu tylėkit.
-Profesoriau Dumbldorai. -Labas vakaras, Hagridai.
Ar mudu galėtume...
Žinoma. Įeikite.
Tėčio viršininkas.
Kornelijus Karamelė, magijos ministras.
Prasti popieriai, Hagridai. Labai prasti. Turėjau atvykti.
Užpulti trys Purvakraujai. Reikalai nuėjo per toli.
-Ministerija turi ko nors imtis. -Bet aš niekada...
Dievaži, profesoriau.
Noriu, kad įsidėmėtum, Kornelijau.
Aš visiškai
pasitikiu Hagridu.
Paklausyk, Albai, Hagrido biografija nekokia.
-Turiu jį išvežti. -Mane išvežti?
Kur? Tik ne į Azkabano kalėjimą.
Kitos išeities nėra, Hagridai.
Jau atvykai, Karamele.
Gerai.
Ką čia darai? Lauk iš mano namų.
Patikėk,
man joks malonumas būti tavo...
Tu juos vadini namais?
Ne.
Aš tik užsukau į mokyklą ir man pasakė, kad direktorius čia.
Ko iš manęs norėjai?
Tarybos nariai ir aš nusprendėme, kad tau laikas pasitraukti.
Atnešiau atleidimo raštą.
Jis patvirtintas visais dvylika parašų.
Deja, jaučiame, kad netenki formos.
Po tokių užpuolimų Hogvartse
nebeliks Žiobarų kilmės mokinių.
Koks didelis būtų nuostolis mokyklai.
Negalima atleisti profesoriaus Dumbldoro.
Jei atleisite, Žiobarų vaikams galas.
Paminėsite mano žodžius. Prasidės žudynės.
Taip manai?
Nusiramink, Hagridai.
ei taryba reikalauja, kad atsistatydinčiau,
aš atsistatydinsiu.
Tačiau įsidėk į galvą,
jei kas iš Hogvartso kreipsis,
kiekvienas
sulauks pagalbos.
Pagirtini jausmai.
Tai kaip?
Karamele.
Eime, Hagridai.
Nagi.
Jeigu
kas ką nori išsiaiškinti,
tegu seka paskui vorus.
Taip. Jie teisingai išves.
Tai viskas, ką noriu pasakyti.
Beje, tegu kas nors pašeria Iltį, kol manęs nebus.
Geras šunelis.
Hagridas teisus.
Dumbldoro nebebus ir bus puolama kasdien.
Žiūrėk.
Eime.
Eikš, Iltie.
Eime.
Ką?
Girdėjai, ką Hagridas sakė. „Sekite paskui vorus"
Jie suka į Uždraustąjį mišką.
Kodėl paskui vorus. Kodėl neliepė sekti paskui drugelius?
Hari, man tai nepatinka.
-Man tai visai nepatinka. -Ša.
Ar dabar galime grįžti?
Kas ten?
Neišsigąsk.
Hagridai.
Ar tai tu?
Mes Hagrido draugai.
O tu Aragogas, ar ne?
Taip.
Hagridas niekada nesiuntė žmonių į mūsų slėnį.
Jis pateko į bėdą. Mokyklą puldinėja.
Visi tiki, kad kaltas Hagridas.
Jie mano, kad jis atidarė Paslapčių kambarį. Kaip anksčiau.
Tai melas.
Hagridas niekada neatidarė Paslapčių kambario.
-Tai tu ne pabaisa? -Ne.
Pabaisa gimė pilyje.
Aš atvykau pas Hagridą iš tolimos šalies. Vieno keliautojo kišenėje.
Hari...
Ša. Jei tu ne pabaisa, tai kas prieš penkiasdešimt metų nužudė mergaitę?
Mes apie jį nekalbame.
Pabaisa yra labai senas padaras. Mes, vorai, jos bijome kaip ugnies.
Ar tu ją matei?
Aš visai nemačiau pilies, tik spintą, kurioje Hagridas mane laikė.
Mergaitę rado tualete.
Kai mane apkaltino, Hagridas atnešė mane čia.
-Hari... -Ko tau?
Na, ačiū.
Mes jau eisime.
Eisite?
Nemanau
Mano sūnūs ir dukros klauso mano įsakymo ir Hagrido neliečia.
Bet negaliu uždrausti jiems pasivaišinti šviežia mėsyte,
kai ji pati ateina.
Sudie, Hagrido bičiuli.
Ar jau galima išsigąsti?
Ar žinai kokių burtų?
Vieną žinau, bet jiems visiems neužteks.
Kur Hermiona, kai jos labiausiai reikia?
Eime.
Aranija Eksumai.
Greičiau.
Džiaugiuosi, kad išsinešdinom iš ten.
Aranija Eksumai.
-Labai ačiū. -Nėra už ką.
Vežk mus iš čia.
Greičiau.
Paskubėk.
Greičiau.
Kilk.
Pakilimo bėgis sugedo.
-Greičiau. Trauk. -Stengiuosi.
„Sekite paskui vorus. Sekite paskui vorus."
Jei Hagridas kada išeis iš Azkabano, aš jį užmušiu.
Kokio galo reikėjo mus tenai siųsti?
-Ką mes išsiaiškinome? -Vieną dalyką žinome.
Ne Hagridas atidarė Paslapčių kambarį.
Jis buvo nekaltas.
Gaila, kad tavęs nėra, Hermiona.
Mums tavęs reikia.
Dabar labiau negu kada nors.
-Kas tai? -Roni,
štai dėl ko Hermiona buvo bibliotekoje tą dieną, kai ją užpuolė.
Nagi.
„Iš visų baisingų gyvių, klajojančių mūsų žemėje,
nėra pavojingesnio už basiliską. Šis šliužas gali išgyventi šimtą metų.
Kas pakliūva jam į akis, tučtuojau miršta.
Nuo basilisko bėga visi vorai." Roni, štai atsakymas.
Pabaisa, pasislėpusi Paslapčių kambaryje, yra basiliskas.
Štai kodėl aš vienas girdžiu tą balsą. Tai gyvatė.
Bet jei jis žudo žvilgsniu, kodėl niekas nemirė?
Nes niekas nepažvelgė jam į akis.
Bent jau ne tiesiai.
Kolinas matė jį pro fotoaparato objektyvą.
Džastinas tikriausiai išvydo jį pro Beveik Begalvį Niką.
Nikui kliuvo visa žvilgsnio jėga, bet jis vaiduoklis. Negalėjo dar kartą mirti.
O Hermiona turėjo veidrodėlį.
Ji naudojosi juo pasitikrinti, ar jis neartėja iš už kampo.
O Ponia Noris?
Ji tai tikrai neturėjo nei fotoaparato, nei veidrodžio.
Vanduo.
Tą vakarą ant grindų buvo vandens. Ji matė tik basilisko atspindį.
Nuo jo bėgo visi vorai.
-Atitinka. -Kaip basiliskas juda po mokyklą?
Bjauri didžiulė gyvatė. Kas nors turėjo pastebėti.
-Hermiona atsakė ir į tą klausimą. -Vamzdžiais? Jis šliaužioja vamzdžiais.
Prisimeni, ką Aragogas sakė apie mergaitę, nužudytą prieš penkiasdešimt metų?
Ji mirė tualete. O jeigu ji iš jo neišėjo?
Vaitoklė Mirta.
Visi mokiniai tuoj pat grįžkite į savo miegamuosius.
Visi dėstytojai rinkitės trečiojo aukšto koridoriuje.
Kaip matote, Klastuolio įpėdinis vėl paliko žinią.
Didžiausia mūsų baimė pasitvirtino.
Pabaisa nusinešė mokinę į kambarį.
Mokiniai turi būti išsiųsti namo. Bijau, kad tai Hogvartso galas.
Atsiprašau, buvau užsnūdęs. Ką pražiopsojau?
Pabaisa pagrobė mergaitę, Lokhartai. Atėjo tavo valanda.
-Mano valanda? -Ar nesakei, kad žinai,
kaip patekti į Paslapčių kambarį?
Nutarta. Veikti paliekame tave, Gilderojau.
-Tavo meistriškumas jau tapo legenda. -Labai gerai.
Einu į savo kabinetą
ruoštis.
Ką ta pabaisa pagrobė?
Džinę Vizli.
„Jos skeletas amžinai gulės Paslapčių kambaryje."
Džinė.
Iš Lokharto gali būti mažai naudos, bet jis mėgins patekti į Paslapčių kambarį.
Galėtume pasakyti jam, ką žinome.
Profesoriau, mes turime jums kai ką pranešti.
Ar jūs kur nors išvykstate?
Taip. Skubus iškvietimas. Negaliu atsisakyti. Turiu vykti.
-O kaip mano sesutė? -Na, dėl šito...
Baisi nelaimė. Niekas jos taip negaili kaip aš.
Jūs - apsigynimo nuo juodosios magijos mokytojas. Neturite teisės išvykti.
Kai buvau priimtas į darbą, sutartyje nebuvo nurodyta...
Jūs sprunkate?
-Po visų tų žygių, aprašytų jūsų knygose. -Knygos gali suklaidinti.
-Tačiau jas parašėte jūs. -Berniuk, kur tavo protas?
Tų knygų nepirktų, jei žmonės nebūtų tikėję, kad aš atlikau tuos žygius.
Jūs apsimetėlis.
Pasisavinote kitų burtininkų nuopelnus.
Ar bent ką galėtumėt padaryti?
Taip, jei jau paklausei. Aš didžiuojuosi savo atminties kerais.
Kitaip tie burtininkai būtų viską išplepėję
ir aš nebūčiau pardavęs nė knygos.
Tiesą sakant, turėsiu užkerėti ir jus.
Nė negalvokite.
Kas ten?
Labas, Hari.
-Ko tau reikia? -Paklausti, kaip tu mirei.
Buvo siaubinga.
Tai įvyko šioje kabinoje.
Pasislėpiau čia, nes Olivė Hornbi erzino mane dėl akinių.
Aš verkiau ir staiga išgirdau, kaip kažkas įėjo.
-Kas įėjo, Mirta? -Nežinau. Buvau pametusi galvą.
Bet jie kalbėjosi juokingai, išgalvota kalba.
Supratau, kad kalba berniukas. Atidariau duris pasakyti, kad nešdintųsi,
-...ir miriau. -Tiesiog šitaip? Kaip?
Tik prisimenu dideles geltonas akis.
Ten, prie kriauklės.
Jis čia.
Jis čia, Roni. Manau, įėjimas į Paslapčių kambarį yra čia.
Pasakyk ką nors. Hari, pasakyk ką nors šnypšdamas.
Puiku, Hari. Šaunuolis. Ką gi.
Man čia nebėra ką veikti.
Yra.
-Jūs lipsit pirmas. -Berniukai, kokia iš to nauda?
Geriau jūs negu mes.
Bet... Turbūt taip.
Nenorite išmėginti pirmieji?
Ten tikrai labai nešvaru.
-Na, gerai. Leiskimės. -Hari.
Jei tu ten mirsi, mielai priimsiu tave į savo tualetą.
Ačiū, Mirta.
Atsiminkit. Jei tik kas sujudės, tuoj pat užsimerkite.
Eikite.
Čionai.
-Kas tai? -Panašu į gyvatę.
-Gyvatės išnara. -Po galais.
Ji kokių šešiasdešimties pėdų ilgio. Gal daugiau.
Tai bent liūtaširdis.
Nuotykis baigtas, berniukai. Bet nesirūpinkit.
Pasaulis sužinos, kaip aš nespėjau išgelbėti mergaitės
ir kaip judu tragiškai išprotėjote,
pamatę sumaitotą jos kūną.
Taigi.
Tu pirmas, pone Poteri.
Atsisveikink su prisiminimais.
Obliviate.
-Roni. Roni, ar tu gyvas? -Aš sveikas.
Labas.
Kas tu?
-Ronis Vizlis. -Tikrai?
O kas aš?
Lokharto atminties kerai suveikė atvirkščiai. Jis nebežino, kas esąs.
Kokia keista vietelė.
Ar tu čia gyveni?
-Ne. -Tikrai?
-Ką man dabar daryti? -Lauk čia
ir stenkis nustumti kelis akmenis, kad galėtume grįžti.
-Aš eisiu ir surasiu Džinę. -Gerai.
Džine. Džine, tik būk gyva. Atsibusk, atsibusk.
Prašau, atsibusk.
Ji neatsibus.
Tomas. Tomas Ridlis. Kaip tai ji neatsibus?
-Juk ji ne... -Ji kol kas gyva, bet tik kol kas.
-Ar tu vaiduoklis? -Aš atminimas,
penkiasdešimt metų saugotas dienoraštyje.
Ji šalta kaip ledas. Džine, maldauju, būk gyva. Pabusk.
Tu turi man padėti. Ten yra basiliskas.
Jis nepasirodys, kol jo nepašauksi.
-Duok mano lazdelę, Tomai. -Tau jos neprireiks.
-Turime paskubėti, turime ją gelbėti. -Negalėsiu tau padėti.
Kuo labiau vargšė Džinė silpsta, tuo labiau aš stiprėju.
Taip, Hari, tai Džinė Vizli atidarė Paslapčių kambarį.
Negali būti. Ji niekada šito nedarytų.
Tai Džinė užsiundė basiliską ant Purvakraujų ir Filčo katės.
Ji rašinėjo ant sienų.
-Bet kodėl? -Nes aš jai liepiau.
Aš labai moku įtikinti. Ir ji nesuprato, ką daro.
Tarkim, ją buvo ištikęs transas.
Dienoraščio galia pradėjo ją bauginti
ir ji pasistengė jo atsikratyti mergaičių tualete.
Ir kas jį rado?
Nagi tu. Žmogus, su kuriuo labiausiai norėjau susitikti.
Ir ko jau taip norėjai susitikti?
Norėjau pasikalbėti su tavimi, susipažinti.
Tad nusprendžiau suvaidinti to bukagalvio Hagrido pagrobimą,
-...kad įgyčiau tavo pasitikėjimą. -Hagridas – mano draugas.
-Tu jį apšmeižei, tiesa? -Kur mano liudijimas, kur Hagrido.
Tiktai Dumbldoras tikėjo, kad jis nekaltas.
Jis tave skersai permatė.
Po to jis mane įkyriai stebėjo.
Supratau, kad kol esu mokykloje, būtų nesaugu atverti Paslapčių kambarį.
Nusprendžiau palikti savo dienoraštį,
kuriame būtų išsaugota šešiolikmečio Ridlio esybė
kad vieną dieną galėčiau baigti kilnų
Salazaro Klastuolio darbą.
Šį kartą tu jo nebaigei.
Po kelių valandų mandragorų nuoviras bus gatavas
ir visi suakmenėjusieji atgaivinti.
Ar aš tau nepasakiau? Man neberūpi žudyti Purvakraujų.
Jau daug mėnesių mano naujasis taikinys - tu.
Kaip galėjo niekuo neišsiskiriantis vaikas įveikti
didžiausią visų laikų magą?
Kaip tau pavyko išsisukti tik su randu,
o valdovo Voldemorto galybė buvo sunaikinta?
Kodėl tau rūpi, kaip aš likau gyvas? Voldemortas pasirodė tau jau mirus.
Voldemortas yra mano praeitis, dabartis ir ateitis.
TOMAS MARVOLAS RIDLIS
AŠ - VALDOVAS VOLDEMORTAS
Tu? Tu Klastuolio įpėdinis.
-Tu Voldemortas. -Negi manei,...
kad pakęsčiau bjaurią savo tėvo Žiobaro pavardę?
Ne. Susikūriau naują vardą, kurį burtininkai bijos net minėti.
Tada jau būsiu didžiausias pasaulio magas.
Didžiausias pasaulio magas yra Albas Dumbldoras.
Dumbldorą išgujo iš pilies vien prisiminimas apie mane.
Jis čia bus tol, kol visi liks jam ištikimi.
Foksas?
Tai štai ką Dumbldoras atsiunčia savo gynėjui.
Paukštį giesmininką ir seną kepurę.
Palygink valdovo Voldemorto, Klastuolio įpėdinio galias
su garsiojo Hario Poterio galiomis.
Šnypštimas tavęs neišgelbės, Poteri. Basiliskas paklus man.
Ne!
Gal tavo paukštis apakino basiliską, bet jis dar girdi tave.
Taip, Poteri. Tuoj viskas baigsis.
Po akimirkos Džinė Vizli mirs ir aš nebebūsiu vien atmintis.
Valdovas Voldemortas grįš
gyvas ir sveikas.
Džine.
Nuostabu,
kaip greitai nuodai sklinda po kūną.
Tau gyventi liko viena minutė.
Netrukus būsi pas savo Purvakrauję mamytę, Hari.
Kiek žalos gali padaryti kvaila knyga,
patekusi į kvailos mergaitės rankas.
Ką tu darai?
Liaukis. Ne!
Hari. Aš visa tai padariau.
Bet, prisiekiu, nenorėjau. Ridlis mane privertė.
Hari, tu sužeistas.
Nesirūpink.
Džine, tau reikia iš čia išeiti.
Eik per Kambarį ir rasi Ronį.
Tu nepaprastas šaunuolis, Foksai.
Tik man nepavyko jo išvengti.
Pamiršau.
Juk fenikso ašaros gydo.
Ačiū.
Viskas gerai, Džine.
Jau baigėsi.
. Liko tik atmintis.
Nuostabu. Tikra magija.
Turbūt abu suprantate,
kad per kelias valandas nusižengėte daugybei mokyklos taisyklių.
Taip, pone.
Užtektų įrodymų jums pašalinti.
Taip, pone.
Teisingiausiai pasielgsiu
apdovanodamas jus
už ypatingus nuopelnus mokyklai.
Ačiū, profesoriau.
O dabar, pone Vizli, tegu tavo
pelėda nuneša paleidimo popierius į Azkabaną.
Reikia susigrąžinti mūsų miško sargą.
Visų pirma noriu padėkoti tau, Hari.
Kambaryje tu parodei man tikrą lojalumą.
Tik tai galėjo prišaukti tau Foksą.
Antra,
jaučiu, kad kažkas neduoda tau ramybės.
Tiesa, Hari?
Profesoriau, negalėjau nepastebėti kai kurių dalykų.
Savo panašumo į Tomą Ridlį.
Suprantu.
Tu moki kalbėti šnypšdamas, Hari. Kodėl?
Nes valdovas Voldemortas moka tą kalbą.
Jei neklystu, kai kurias savo galias
jis tau perdavė tą naktį,
kai įdėjo randą.
Voldemortas perleido man dalį savo galių?
Netyčia,
bet taip.
Paskirstymo kepurė buvo teisi. Aš turėjau mokytis Klastūnyne.
Taip, Hari. Tu turi daug savybių, kurias Voldemortas vertino.
Ryžtingumą, išradingumą.
Tam tikrą abejingumą visoms taisyklėms.
Tai kodėl Paskirstymo kepurė paskyrė tave į Grifų Gūžtą?
-Nes aš prašiau. -Teisingai, Hari.
Tuo tu skiriesi nuo Voldemorto.
Tai, ką pasirenkam, parodo, kas esame.
Mes patys renkamės.
Jei nori įrodymo, kad tavo vieta Grifų Gūžtoje,
įsižiūrėk į jį.
Būk atsargus.
Godrikas Grifas.
Taip. Tiktai tikras Grifas gali ištraukti jį iš kepurės.
Dobi.
Tai štai kas tavo šeimininkas. Tu tarnauji Smirdžiams.
Su tavim vėliau pasikalbėsiu.
Šalin, Poteri.
Tai tiesa. Jūs grįžote.
Kai Taryba sužinojo, kad Vizlio duktė
nutempta į kambarį, tučtuojau liepė man grįžti.
-Juokinga. -Keista, Lucijau, bet keli nariai minėjo,
kad grasinai užkeikti jų šeimas,
jeigu jie nebalsuos prieš mane.
-Kaip jūs drįstate. -Ką tu pasakei?
Man visada rūpėjo ir rūpės tik šios
mokyklos
...ir jos mokinių gerovė.
Tikiuosi, kaltininkas rastas.
O, taip.
Kas jis?
Voldemortas.
Tik šį kartą jis veikė per kitą
asmenį dienoraščio padedamas.
Aišku...
Visa laimė, kad jį rado jaunasis Poteris.
Lieka tikėtis, kad senieji Voldemorto mokykliniai daiktai
nebepateks į nekaltas rankas.
Tas, kas juos dalys,
bus griežtai nubaustas.
Ką gi, tikėkimės,
kad ponas Poteris visada bus šalia ir gelbės mus iš bėdos.
Nesijaudinkit, tikrai būsiu.
Sudie, Dumbldorai.
Dobi, mes išeiname.
Profesoriau, ar galėčiau jį pasiimti?
Pone Smirdžiau.
Turiu jūsų daiktą.
Mano? Nežinau, apie ką kalbi.
Manau, žinote, pone.
Skersiniame skersgatvyje įmetėte dienoraštį
į Džinės Vizli katilą.
aip manai?
Įrodyk.
Eime, Dobi.
Atversk.
Dobi.
Šeimininkas davė Dobiui kojinaitę.
Ką? Aš nedaviau.
Šeimininkas dovanojo Dobiui drabužius.
Dobis laisvas.
Tu atėmei iš manęs tarną.
Neliesk Hario Poterio.
Tavo tėvai irgi buvo nevykę kvailiai.
Paminėsi mano žodžius. Netruks ateiti diena,
kai tave irgi ištiks jų likimas.
Haris Poteris išlaisvino Dobį. Kaip Dobis jam atsilygins?
-Pažadėk man kai ką. -Viską, pone.
Daugiau niekada negelbėk manęs.
-Sveiki sugrįžę, sere Nikolai. -Ačiū.
Labas vakaras, sere Nikolai.
-Malonu jus matyti, sere Nikolai. -Ačiū.
Sveiki.
-Hermiona, sveika sugrįžusi. -Ačiū, sere Nikolai
Hari, tai Hermiona.
-Sveika sugrįžusi. -Kaip gera grįžti.
Sveikinu. Negaliu patikėti, kad jums pavyko.
Tu mums daug padėjai.
-Be tavęs nieko nebūtume padarę. -Ačiū
Prašyčiau visų dėmesio.
Prieš pradėdami puotą,
paplokime profesorei Diegavirtei, madam Pomfri,
kurios mandragoros eliksyras sėkmingai atgaivino visus,
paverstus akmeniu.
Dėl pastarųjų įvykių
mokykla skelbia,
kad egzaminų šiemet nebus.
Atsiprašau, pavėlavau.
Pelėda, nešusi mano paleidimo popierius, pasiklydo.
Kažkokia Erol.
Norėčiau pasakyti, kad jei ne tu, Hari, ne tu, Roni,
ne tu, Hermiona,
aš tebebūčiau žinote kur,
todėl sakau jums ačiū.
Hagridai, koks būtų Hogvartsas be tavęs?
KAS AŠ ESU? GILDEROJUS LOKHARTAS