Jeg har alltid visst at det er noen historier som må fortelles,
men jeg skjønte aldri at memoarene mine var en av dem.
Jeg kaller den "Familiens dans,"
og kunne ikke ha koreografert den uten bestevennen min Kelly.
Ja. Amanda, det var alle tiders.
Du vet...
Jeg følte den evige kampen mellom naturen versus miljøet.
- Beklager. - Kelly, hvordan går familieprosjektet?
- Jeg skal lage en videodoumentar. - Skulle du ikke skrive en novelle?
Det var før jeg skulle lage familiehagen med skulpturer.
Hei, pappa.
Jeg har bestemt meg for å vise verden hvordan familien virkelig fungerer.
Jeg skal kalle den La Familia, en film av Kelly Collins.
- Det er supert. - Jeg vet det.
Si meg hvor du skal.
Tchad.
Sudan.
Så over til Myanmar.
Og så Thailand.
- Jeg vil savne deg. - Jeg også.
Men jeg vil ha på mobilen min hele tiden.
- Varmtvannspølser. - Jeg trenger en.
Ja, det beste Manhattan har å tilby.
Pappa. Familien min.
Skilt, enslig, men har det strålende.
Han vet at han har meg, sitt livs lys.
Jeg må kjøre deg tilbake. Taxi.
Så du det?
Jeg må gjøre alt.
Ja. Nei.
Jeg vet hva kontrakten sier, men 1200 sider?
Mamma - en arbeider og mor. Hun har meg, sitt livs lys.
Kelly, vet du hva? Det er noe som heter for nært nærbilde.
Kan jeg ringe deg tilbake? Snart.
Takk. Ha det.
- Generalen ser veldig viktig ut. - Han er det for meg.
De er så søte sammen, spesielt når han tar av seg hatten.
Eks-mann, eks-kone. En kjernefamilie som eksploderte en gang.
Men den eksploderte så pent som mulig.
Du milde. Kom igjen, vi har liv å redde.
Mamma.
Glem fiskebollen. Vannskaden var ikke så ille.
Og du reddet de fleste fiskene.
Jeg reddet alle, for alle fiskelivene er hellige.
Kanskje hvis du roer ned litt...
Pappa sa du ikke kan tenke på kunst. Det er noe man føler og bare gjør.
Faren din er voksen. Noen ganger.
Jeg lover deg at ikke noe mer skal ødelegges i hele byen.
Det er Joe.
Mamma og mann - den første hun har tatt inn i livet sitt siden pappa.
Jeg beklager. Går det bra?
Du kan gråte hvis du vil. Jeg beklager.
Ekkelt.
Ville det vært galt å spørre deg hvordan det går med nesen?
- Den ser verre ut enn den føles. - Mamma er forelsket.
Det er nok derfor hun er rosa og smilende og ser ut som hun vil synge.
- Har du ikke sagt det ennå? - Jeg tror han vet det.
I kveld feirer vi.
Vi vil gifte oss og etablere oss.
Kanskje dere vil det en dag. Og jeg er for det.
- Vi spør deg ikke. - Vi sier det.
I så tilfelle har dere min tillatelse.
Du blir nok bra for mamma, du er så...
stabil og sånn. Hun trenger det.
Glad du godkjenner. Moren din og jeg skal gifte oss til sommeren.
Jeg er glad på deres vegne.
Og det var jeg. Han var en grei kar som fikk oss til å føle oss trygge.
Selv om han ikke var følsom, så han på mamma som om hun var alt han ønsket.
Hva skal jeg kalle deg? Jeg kaller deg bare "eh."
"Eh," "Joe," "sir." Ditt valg.
Sir... Hva med sir?
Mamma og sir. Det liker jeg.
Jeg vil dere begge skal vite at jeg vil få dette forholdet til å fungere,
men hvis du vil bli medlem av denne familien, må du lære å henge litt.
Jeg ville ikke giftet meg hvis jeg ikke trodde det var bra for oss begge.
Kelly, jeg elsker ham.
Det er supert.
- Ikke ødelegg brudekjolen min. - Ikke engst deg, jeg har den.
Ha det morsomt med Kelly og ikke glem morgendagen.
Jeg skal prøve.
Joe, jeg er glad på dine vegne. Jeg har ikke sagt det til Kelly ennå.
Har du ikke?
Vi kan si det sammen.
Vet du hva? Skal jeg fortelle henne det selv?
- Avtale. - Elsker deg.
Mamma, vet du at dette er den siste dagen vi er single sammen?
Jeg vet det. Hva synes du?
Jeg liker den. Den er veldig brudeaktig.
Kan du bare ha den på og sove på ryggen?
Jeg er så glad. Ting føles rett.
Mer enn rett. Kjærlighet, lykke.
Hva kan gå galt?
Jeg har ikke fortalt deg det beste ennå.
Joe har fått ny jobb. En han alltid har ønsket seg.
Bra. For jeg har sett på annonsene.
Ingen leter visst etter en pensjonert general.
- Hva vil han gjøre? - Noen ting vil forandre seg.
Jeg vil redigere mye mindre. Vi skal flytte nordover i staten.
Jeg skal lære meg ting som å lage gardiner og kanskje matlaging.
Matlaging? Du burde ta det rolig
- Sa du flytte? - Ja, til et sted uten takeaway.
Men det blir bra. Det blir supert. Virkelig.
Vi kan ikke flytte fra New York.
- Hvor skal jeg få varmtvannspølser? - Vil du ha en?
Jeg lover deg at vi skal reise ofte til byen.
Vi kan ikke flytte så langt unna at jeg ikke kan pendle til skolen.
De har en super skole dit vi skal.
Men jeg elsker skolen min.
Denne nye skolen har høy standard. Supre akademikere.
Hvordan vet du det?
Jeg vet det fordi Joe blir den nye rektoren bare mer.
Hvordan mer?
Han er mer enn en rektor. Han er som en kommandant.
En hva?
Og det er en omtenksom, strukturert - det er bra for deg - militærskole.
Militærskole?
Der alle går med uniformer og marsjerer rundt sammen?
Du kan ikke gjøre dette mot meg. Jeg drar ikke.
Vi skal være en familie, og familier bor sammen.
Huset er på campus. Du kan komme hjem hver helg.
Dere drar og jeg blir her. Kom på besøk når dere vil.
- Jeg tror ikke det. - Kan jeg flytte inn med Amanda?
Foreldrene hennes merker det ikke engang.
Du er for morsom å dra fra. Og familier drar ikke fra folk.
Ja, men...
Jeg drar ikke.
Lov meg at vi skal være bestevenner for alltid.
Jeg lover. Og jeg drar ikke uansett.
Og lov meg at du ikke vil like deg bedre der.
Ingen sjanse for det. De går med uniformer.
De går på en skole der de lærer militærstrategi. De sitter ved pulter.
Det spiller ingen rolle. For jeg drar ikke.
Jeg drar ikke.
GEORGE WASHINGTON MILITÆRAKADEMI
Velkommen til George Washington militærakademi.
...18, 19, 20...
Hallo? Hvor kan jeg få en mokkakaffe?
Én, to,
tre, fire...
Jeg kunne ikke tro at dette var mannen vi giftet oss med.
Sir så annerledes ut da han sto der i forhold til hvordan han var med mamma.
Hei, jeg er Carla.
- Kelly. Hyggelig å treffe deg. - Du vil like deg her.
Utrolig at jeg må sove et sted uten ett eneste skikkelig kunstobjekt.
Vi har kaptein Stone igjen. Hun vil skille oss.
Hvem er denne kaptein Stone?
Den verste 16-åringen i Amerika. Hun er tropplederen vår.
Hun sier hva vi skal gjøre og når.
Det er ikke mulig. Vi er tenkende mennesker.
- Ikke rundt henne, nei. - Hun har visst en musvåk som kjæledyr.
Hun skal nok gå ut med Brad igjen.
Hva er en Brad?
Den kjekkeste og mest perfekte gutten her.
- Går han på skolen her? - Hvorfor ikke meg?
Som om en kadettmajor er interessert i noen av dere.
Ja, jøss.
Jeg ville ikke gjort det. Det er ikke reglementert.
Det er bare et teppe. Ingen andre enn oss vil se det.
- Alt her er etter reglene. - Takk for advarselen.
Men jeg vil prøve å holde på individualiteten min her.
Giv akt.
Jeg beklager. Tok jeg ved et uhell denne fillete røkla fra deg?
Folk pleier ikke å ta noe ved et uhell. Og det er ikke fillete.
Det er det nå. Hold det utenfor min kaserne.
Hvorfor gjør du noe sånt?
Min feil. Du må være kaptein Stone.
Du er på listen min, mark.
Du ville vært på min hvis jeg hadde en liste.
Jeg skal late som du ikke sa det.
Hvil.
- Trøbbel i vente. - Det blir trøbbel for henne også.
Du skjønner det ikke. For henne er du bare laverestående støv.
Vi er kanskje på en militærskole, men vi lever i et demokrati.
Noen ting må endre seg her omkring.
Skal du endre en skole som har vært her i 100 år?
Jeg tror ikke det. Mitt råd: ikke gjør Jennifer sint.
Jeg hatet det - ensrettetheten, reglene,
all kakifargen.
Det sto helt klart for meg at George Washington militærakademi
måtte bli en snillere skole, og det var opp til meg å ordne det.
Jeg må gjøre alt.
Av med lysene. Ti minutter.
Hva?
Unnskyld meg. Mamma lar meg være oppe til midnatt.
Kom igjen. Kom dere ut av sengene, damer.
Inspeksjon klokken 08.00. Beveg dere.
Ut av sengene nå.
Dere skal følge følgende timeplan. Er det forstått?
Ja, sir.
Morgenoppstilling klokken 06.00.
Første messe 06.45.
Dette ga ikke mening. Det var 24 timer om dagen, ikke 600.
Og hvorfor vil man rote etter at man har vasket?
Deg igjen. Er alt klart, mark?
Siden du spør, har klokka mi bare 12 timer på seg.
Du blir dummere hele tiden, hva?
Det er alt.
Du glemmer noe, mark.
Hva da?
Hvem ville lagt det der?
Ber om tillatelse til å snakke, ma'am. Det dreier seg om marken, ma'am.
Ma'am, denne kadetten kan lære marken militærprotokoll og terminologi.
Gjør det. Raskt.
Og fortell henne om krokodillen jeg kjempet med.
Første lærepenge: klapp igjen og hør etter.
To ting jeg aldri har behersket.
Alle har en rang. Man gir honnør til offiserer.
Jeg har hørt om generaler.
Man kan se hva slags rang noen har ved å se på vinkler eller emblemer.
Sersjant, major.
Sersjantmajor. Hei.
Jeg gjetter, men ingen ser ut til å bry seg.
Stone.
Der er han.
- Hvordan er håret mitt? - Perfekt som vanlig.
Er det Brad?
Eller den søteste jeg har sett? Eller begge?
- Stemmer. - Han ser ut som en rockestjerne.
Og det vet jeg, for jeg har vært så nærme NSync.
Får holde deg unna. Han er Stones mann.
Du ser dem sammen på velkomstdansen på fredag.
Sa du dans?
- Alle er invitert. - Går vi med ekte klær?
Gå med dem hvis du har noen.
- Stans. - Jeg kommer.
Tre av.
Jeg skal dumpe borti ham tilfeldig og navne velkomstdansen.
- Ja, ma'am. - OK.
- Bra på håret? - Ja, ma'am.
Bra.
- Hva var det? - Jeg aner ikke.
Jeg trodde hun ville bli glad over hvor raskt jeg lærte.
MATTE
Det var her rett sør for Mont-Saint-Jean at Napoleon var dum og prøvde å dele
styrkene til Wellington og Blücher. Resultatet ble at...
Kan dette vente?
Det er uærlig å ikke si fra nå at jeg er militærnekter på samvittighetgrunnlag.
Jeg tror ikke jeg fikk til noe.
- Jeg bare sjekker nivået ditt. - Jeg tror ikke jeg har noe nivå ennå.
På min gamle skole hadde vi bare matte når vi ville.
Det var et godt system. Vi trengte ikke å sitte når vi hadde det heller.
- Hva har du? - Ikke noe.
Bare kjolen min til fredag.
La meg se. Så fin den er.
Vil du se min?
La meg se.
Er denne din? Det er en super farge.
Supert. Herregud, rhinsteiner.
Den er super. Og se på den lille toppen.
Den er så søt.
La oss ta en tur - eller en marsj, eller hva dere enn kaller det her.
Klart det.
- Jeg tror på våpenkontroll. - Her er dette våpenkontroll.
Ikke engst deg, de kan ikke sparkes.
Ekserslaget er en stor greie. Det er som fotballaget vårt.
Militærlivet passer nok noen, bare ikke meg.
Det er noe du må tilpasse deg.
Folk som Jennifer er vant til det. Begge foreldrene er i militæret.
- Kommandanten kommer. - Det er støv på støvlene.
Hvil, kadetter. Hvor skal dere unge damer?
Hjem for å finne noen kjoler til dansen på fredag.
Sir.
Pass på at dere velger noen fine. Fortsett, kadetter.
Det skal vi. Vi ses, Joe.
Du kan ikke snakke til kommandanten sånn.
Jeg kan liksom det.
Han er stefaren min. Han og mamma møttes i et bryllup,
og de likte det så godt at de ville ha sitt eget.
Du burde si fra til Jennifer. Hun ville vært greiere da.
Det vil jeg ikke. Hun er min egen kamp.
- Kom igjen. - Jeg...
Det er OK.
Du burde velge først. De er jo dine.
Nei. Det er mer moro for meg hvis du velger først.
Der er hun. Hei, skatten.
Det supre med mamma er at hun alltid hilser som om du har vært borte i årevis.
- Hvordan er skolen? - Veldig godt strukturert.
- Dette er Carla. - Hyggelig å treffe deg.
Hyggelig å treffe deg.
Hva synes du? Svart, blå eller sølvfarget?
Jeg synes alle ville sett supre ut på Carla.
Den blå er den rette. Den er super.
Lunsjen er nesten klar, så kom og hent.
Kanskje det er en feminin side ved militærlivet.
Mamma er ikke her for å holde dere i hånden. Kom igjen, folkens.
Kom igjen, jenter. Opp med knærne.
Ikke juks.
Da måtte du gjort det om igjen.
Det er bra.
- Dette er ikke et teselskap. - Opp, opp, opp.
Kom igjen, folkens.
Beveg dere.
Det er høyt.
Kom igjen, nå, nå, nå, nå.
Brakk du en negl? Det blåser jeg i.
Mamma kan bevege seg raskere enn det.
Én, to. Én, to. Kom igjen. Latterlig.
- Kom igjen, Collins. - Nå, nå, nå, nå, nå, nå, nå, nå, nå.
- Beveg dere. - Dere er så trege.
Mark, kom igjen. La meg se hva du har.
Jeg gjør det.
Jeg er trygg.
Kom igjen.
Gå ned.
I gjørma nå.
Kryp, kryp, som den slangen du er.
Beveg deg videre.
Du er en sjenanse for troppen din.
Jeg kan ikke... Hva gjør du? Beveg deg.
Jeg gir opp.
Kom igjen.
Kom ned hit nå, mark.
Hva skal du gjøre når en på laget ditt stoler på deg?
Du skal rappellere ned det tauet og ta ham.
Ingen blir etterlatt. Er det klart?
Jeg hater høyder. Jeg håper at jeg ikke blir for høy.
Hallo. Jeg faller selv når jeg bare går rundt.
Giv akt.
- Er det noen andre der? - Nei, sir.
Bra. Velkomstdansen begynner klokken 19.00.
Troppene dine kan tre av.
Tre av.
Jeg er ganske sulten.
Skal vi bestille cæsarsalat med cajunkylling,
et hint av koriander og noe sitrondressing,
sammen med noen østerskjeks?
Deilig.
Greit.
Mamma.
Sersjant Ramos tar over herfra.
Du skal ta dette kurset til du får det til.
Men hva med dansen?
- Du kommer ikke. - Har du lov til å gjøre det?
Hva skal du gjøre med det? Si det til stefaren din?
- Jeg skal si deg hva jeg skal gjøre. - Hva?
Overhodet ingenting, ma'am.
Mark.
Giv akt.
Opp igjen. På dekkene.
Raskt. Og opp med beina.
Dette er supert.
- Hvorfor meg? - Kom igjen.
Sersjant Gloria Ramos, min private slavedriver, var tøff,
men hun hadde ikke Jennifers 100 prosent hat.
Jeg ville finne den ekte Gloria, den som ville bli menneskelig.
Jeg er lei for at du ikke får med deg dansen.
- Jeg danser ikke. - Vil du ikke høre på musikken?
- Jeg hater musikk. - Ingen hater musikk.
Det er et primitivt instinkt som du kan sette fri når som helst.
Har aldri skjedd.
La oss komme til bunns i fornektelsen.
- Sett i gang. - Det akter jeg.
Jeg kan gi diagnose og klatre samtidig.
Under vaieren, kadett.
- Armen din blør. - Det er det det klissete røde der.
- Hvordan føler du deg? - Jeg føler ikke, jeg vil bare bli ferdig.
Jeg skal gjøre dette, og det skal bli min rekord.
Spesielt siden jeg aldri har gjort dette før.
Fra Montezuma til Tripolis kyster
De er marinesoldater.
Hva med... Ro, ro, ro båten...
Det er Marinen.
Jeg tror ikke jeg vil klare å gjøre dette.
Hjemme i Ponce har vi noen herlige stjerner.
Når jeg kryper rundt i søla her later jeg som jeg er der
på stranden, og at sanden er myk og varm.
Det er ren og skjær poesi.
La meg vise deg. Bruk albuene.
Det gir deg mer stabilitet og får deg dit raskere.
Bruk knærne til å dytte.
Da, når du må under vaiere,
så legger du deg helt flatt ned som dette.
- Klar? - Ja.
Gå.
Jeg gjør det.
Det sluttet å regne. Takk.
Kanskje jeg kan bevise en gang at moro ikke bare er for fjotter.
Jeg skal si deg noe - du kan prøve.
Oppdrag utført. Tre av.
Jeg skal si det til Carla.
VELKOMSTDANS
Mark.
OK.
Sånn skal det gjøres.
Det er i det minste noen som vet hvordan de skal skitne seg til.
Det ville vært kult hvis sir hadde invitert meg på kontoret under andre forhold.
Faren min var kommandant på dette akademiet, så jeg skjønner deg.
Han var tøffere mot meg enn de andre for å bevise at han var rettferdig.
På den tiden skjønte ikke folk hvor skjørt et barns psyke kunne være.
Ikke engst deg, sir. Du legger det nok bak deg en dag.
Jeg er ikke fornøyd med prestasjonene dine denne første uken.
Og jeg er ikke fornøyd med det som skjer. Ting kunne vært mye bedre.
Visste du at det er en gruppe som øver seg på å kaste rifler?
De er som roboter eller noe.
Jeg var en av de robotene da jeg gikk på skolen her.
Du var ung. Du visste ikke bedre.
Kaptein Stone sier at du med vilje ødela sakene hennes -
en hvit kjole, som du med vilje la hånd på.
Det var ikke med vilje, sir.
Jeg mistet fotfestet på vei til dansen, og...
Kaptein Stone er ikke den eneste som har klaget.
Lærerne synes at din mangel på disiplin er...
problematisk.
Det er på tide at du skjønner hvordan vi opererer her.
Ensrettethet er noe vi streber etter.
- Er du sikker på at det er bra? - Helt.
Selv om individuell verdighet respekteres, skal individet tjene gruppen.
Det er derfor vi kaller det tjeneste.
Det er en lekse å lære, menig Collins, og du skal lære den.
Tre av.
Du kan gå hjem nå. Si til moren din at jeg kommer snart.
Dette er Adam Collins. Vennligst legg igjen beskjed.
Jeg ringte bare for å si hei.
Dette er ikke noe å bekymre seg for, selv om jeg føler meg elendig.
Jeg er allergisk mot landsbygda.
Jeg må legge på. Ha det.
Jeg hadde gitt George Washington en hel uke,
men det virket som den og jeg aldri ville komme overens.
Jeg måtte si til mamma: "Jeg vil ikke bli her."
Kan jeg snakke med deg? Jeg må si deg noe.
OK. For jeg har noe å si deg også.
Du kan begynne.
Jeg skal bare si det rett ut, OK?
Vi venter baby.
Baby?
Jøss.
Jeg elsker deg ennå 100 prosent.
Og jeg vet at jeg vil elske denne babyen, men jeg vil alltid ha elsket deg lengre.
Jeg også. Jeg vil alltid ha elsket deg lengre.
Babyrommet vil trenge de pene bildene du er så flink til å lage.
Jeg liker når du bruker psykologi på meg.
Mamma, du har gjort meg til en veldig lykkelig datter.
Bra. Hva skulle du si til meg?
Jeg?
Jeg skulle si at Carla har vist seg å være en veldig god venn.
Jeg kunne ikke si jeg ville slutte på skolen.
Vi kunne ikke sette et barn til verden med selv bare litt kaos.
- Står til? - Bra.
Jeg fortalte nettopp Kelly de gode nyhetene.
Gratulerer,
storesøster.
Et håndtrykk?
Plutselig skjønte jeg at sir ikke var klar til å bli far ennå.
Liste over ting å gjøre: gi mamma total støtte - kvinne til kvinne
hjelpe sir å skjønne den nye farsrollen,
overbevise militæret om at folk kan bruke sine egne tepper.
Jeg måtte gjøre alt.
OK, damer, kom igjen.
OK. Supert.
Jeg vet det må være noe galt her.
Nei, ma'am.
Du kom unna med det denne gang - uansett hva "det" er.
Jeg tror jeg sa noe til deg om denne filla.
Ja. At jeg aldri ville se den i min kaserne igjen.
Og nå vil jeg ikke det.
Sov søtt, mark.
Utgangsstilling.
Skal jeg bare la henne gjøre dette mot meg?
Ja. Bare legg deg.
Jeg skal finne ut av dette.
- Legg deg igjen. - Dette er mellom meg og henne.
KADETTKAPTEIN STONE
Jeg vet det var deg. Og jeg har en gave til deg.
Her omkring kaller vi det krigsrett.
Jeg er lei meg for at jeg ikke ga deg noe, ma'am.
- Hva betyr det? - Hun må i kadettretten.
- Skal vi skaffe advokat? - Kadettene styrer dette selv.
- Jeg gransker det og utmåler straffen. - Det stiller deg i en vanskelig posisjon.
Ikke vær for grei med henne. Kanskje ikke for tøff heller.
Dette er jobben jeg alltid har ønsket meg. Siden jeg var et barn her.
Jeg hørte på faren min, så ham, bo i dette huset... Jeg kan ikke drite meg ut.
Tror du én liten jente vil få det til å skje?
Jeg trodde det ikke før jeg møtte en liten jente som kunne det.
Jeg tror jeg skal gå meg en tur.
Jeg beklager, mamma. Jeg mente det ikke.
Kom her og sett deg ned.
Kom her. Det er OK.
Du må beklage deg i retten.
Kanskje vi ikke burde ha flyttet hit.
Du spurte meg aldri om jeg ville flytte hit.
Paragraf 101,2: har ikke holdt orden i sitt kvarter.
Paragraf 103,4: overtredelse av uniformsplikten.
- Paragraf... - Når vi snakker om uniformsplikten...
Hatten, kadettkaptein Stone.
Paragraf 102,2: ulydighet.
- Paragraf... - Kaptein.
Bevisene, takk.
Klienten min vil påpeke at dette bare er maling - det kan vaskes vekk.
Dette konkluderer fremstillingen. Overveielsene begynner nå.
- Jeg glemte å beklage meg. - Unnskyldning ikke godtatt.
Ikke til deg. Til dem, ma'am.
Det var en forbrytelse begått i affekt. Jeg måtte ta igjen.
- De kan ikke finne meg... - Skyldig.
Kadetten rapporterer til kommandantens kontor for straffen.
Jeg har tenkt lenge og hardt på en straff, og jeg tror jeg har funnet ut av noe.
Jeg dømmer deg herved til...
ekserslaget.
Ekserslaget? Sir, jeg er ikke noe god til å være på lag.
- Jeg er mer en soloartist. - Hvem sa du kom på laget?
Det ville vært en ære. Jeg dømmer deg til å være utstyrssjef.
Du skal holde uniformene rene, pusse støvler og messing,
vedlikeholde rifler, bannere, slirer og bajonetter.
Her omkring kalles det en drittjobb.
Kanskje du lærer å få respekt for eiendom.
Og forhåpentligvis vil du lære hva denne gruppen
- den som øver med rifler, som du kaller roboter - dreier seg om.
1970.
Jeg var på laget det året, og vi kom på tredje. Vi har ikke gjort det så bra siden.
Det skal forandre seg. Oberst Mikkelson er lagets rådgiver.
Rapporter til ham på mandag etter timene, og vær beredt.
Tre av.
Én, to. Én, to.
Går det bra? Jeg fikk beskjeden din.
Det bekymrer meg alltid når du prøver å høres lykkelig ut.
Det går supert. Unntatt at jeg ble stilt for krigsretten.
- Det er strålende. - Og jeg er på ekserslaget.
Ikke akkurat på, men...
Jeg er så stolt av deg.
- Jeg ringte bare for å si det. - OK, skatt.
- Jeg må legge på. - Ha det.
Poenget er å holde utstyret rent, polert og klart.
Det er som i kamp - når du trenger noe,
trenger du det nå, og det må fungere. Forstått?
- Ja, sir. - Sett i gang, kadett.
Jeg vet ikke, men det er ikke tull Jennifers hår er malt i gull
Hun er så gjerrig at hun knapt puster Jeg er glad når hun fordufter
Jeg vet ikke, men det er ikke tull Jennifers hjerte er bare kald kull
- Hvor kaldt? - Skikkelig kaldt.
- Hvor kaldt? - Iskaldt.
Kaller du det skopuss?
Vi kan bli irettesatt for det.
Slik skal det gjøres.
Jeg ler av deg, kadett Kelly.
Vend geværet rundt.
Snur geværet rundt.
Gevær på skrå.
Vend og presenter gevær.
Hvil.
Vi har et stevne om to uker. Men det er ikke bare en øvelse.
Det er vårt første skritt mot å vinne regionalfinalen.
Så...
gjør meg stolt.
Giv akt.
Ja, sir.
Vend geværet rundt.
Snur geværet rundt.
Det var da det slo meg - dette var som Svanesjøen,
men i stedet for tutuer, gikk alle med uniformer.
Men det var så vakkert.
Jeg skal hjelpe deg med utstyret.
Vårt lag er kanskje ikke det beste, men det er det mest skinnende.
Det er så søtt av deg.
Noe av det vi lærer her er å hjelpe hverandre.
Jeg skulle gjerne gjort det. Hvis jeg bare passet inn...
- Ingen passer inn i begynnelsen. - Hva med deg?
Jeg er heldig som er her.
Hjemme var ikke... noe jeg ville ha valgt.
Dette er som et himmelrike på jorden for en jente som meg.
Vil du spise middag hos oss fredag kveld?
Kanskje overnatte?
Ja, det vil jeg gjerne.
Kan jeg låne noe spytt, sir? Lover å betale det tilbake igjen.
Jeg lurte på om du kunne hjelpe meg med formasjoner til det store stevnet.
- Klart det. - Kult.
Jeg vil gjerne slå Rahway Academy en gang, og det vil nok du også.
Jeg mener ikke å skryte, men jeg har alltid med meg flaks,
og noen ganger gnir folk meg på hodet.
Geværer, takk.
- Vær så god. - Takk.
I orden.
GWMA treningsstevne - Rahway High School -
begynner om fem minutter.
Fremad marsj.
Der er de. Rahway High School.
Ikke la dem psyke oss ut.
Alt beredt, kaptein?
Jeg har alltid noen reserver, ma'am. Her.
Gevær på skrå.
På tide å stråle.
Gevær på skrå.
Høyre skulder opp.
Fremad marsj.
George Washington militærakademis ekserslag.
Rahway High School, desarmer konkurrentene.
Skal bli, sir.
Rahway High Schools ekserslag.
I gang.
Spark.
Fremad marsj.
USMC.
Sir.
Jeg forventer at dere alle gjør det mye bedre neste gang.
Vi må tydeligvis trene, trene, trene.
Den forestillingen i dag var en ren og skjær...
Gi deg.
Det er ikke øvelse vi trenger.
I reglementsfasen er vi like gode som noen.
Problemet er forestillingsfasen.
Vi trenger inspirasjon. Originalitet. Kreativitet.
Men godt jobbet. Vi tar dem neste gang når det teller.
Tre av.
Hva gjør du?
Pokker.
Ikke noe. Bare en liten ting jeg tenkte ville muntre deg opp.
Gjør det igjen.
- Det er en ordre. - Ja, sir.
OK, dette var huskelista mi: hold sir og mammas forhold i gang,
geleid en baby inn i verden og vinn en medalje med ekserslaget for Brad.
Jeg må gjøre alt.
Ønsk meg lykke til.
- Hei. - Hei selv, menig.
- Hva er dette? - Armbånd man knyter rundt håndleddet.
Du ønsker deg noe, og når det faller av, går ønsket i oppfyllelse.
Eller et skjerf fra Nepal, armbånd fra basaren i Marrakech...
Jeg føler meg teit som tilbyr deg dette, men det er alt jeg har.
Hva er haken?
Jeg prøver å komme med på ekserslaget. Og du må være treneren min.
Det ville ikke vært profesjonelt hvis du ikke tok imot betaling.
Jeg har sett det bevist - tilbehør er en jentes bestevenn.
Hvem er øverstkommanderende for de bevæpnede styrker i USA?
Jeg vet dette.
Hvor mange punkter fra høyre skulder til gevær på skrå?
Sa du nettopp: "Hvor mange armer har en skulder?"
Snur gevær rundt.
- Hvordan klarte jeg meg? - Ikke verst.
Til å være en mark.
- Hva er det neste? - Ikke noe.
Det er ikke mer vi kan gjøre.
Prøv å bli tatt ut på onsdag, så er...
du klar.
Takk, Gloria.
Duskedame-stil. Jeg håper du så feilen i utførelsen.
Dette avslutter prøvene.
Vaktlisten til den utvidede vårdysten
vil bli hengt på notistavlen klokken 09.30 i morgen.
Lykke til, alle sammen.
Kadett Collins.
Jeg har blitt informert om at uten min viten eller godkjennelse
har du blitt testet for ekserslaget.
Ja, sir.
Og at du etter anbefaling fra kadettkaptein Rigby
har kommet inn.
Gratulerer.
Du skal vite hvor stolt jeg er av deg.
Skal vi klemme, gi honnør eller ta hverandre i hånden eller hva?
Ber om å snakke, sir.
Jeg innrømmer at det var en god idé av deg å dømme meg til ekserslaget.
Det var en god lærepenge. Men du har også noen lærepenger foran deg, sir.
Og hva kan så det være?
Vi har en baby å oppdra, sir. Og jeg tror du vil trenge min hjelp.
Babyer kan ikke gi honnør. De gråter selv når de ikke må.
De er ikke akkurat rene, men de lukter ganske godt - mesteparten av tiden.
De må bli smilt til konstant, og man må bære dem rundt natt og dag.
Ellers skriker de.
Tillatelse til å undervise.
Bravo. Det er supert.
Det dere driver med, de bevegelsene.
Jeg tror vi kan få med noe slikt inn i forestillingen i regionalfinalen.
Tuller du? Dette er min solo.
- Jeg husker ikke hva jeg gjorde. - Uansett.
Det var ild, innsats.
Laget vårt trenger mer av det. Gjør det igjen - det var bra.
Slaget om Choisin den kalde vinteren 1950-51
var ikke noen retrett, men dannet en baktropp.
En av de største strategiske redningsoperasjonene i militærhistorien,
selv om det var Marinen.
- Så det er bra å danne baktropp. - Her var det fabelaktig.
Første avdeling holdt sammen, jobbet sammen og overlevde sammen.
Jøss. Det fortsatte å forbløffe meg
at det man lærer på krigsskolen faktisk kan brukes i det daglige liv.
Jeg skjønte plutselig hvorfor det var viktig å takle Jennifer.
Hei.
Jeg mener hei, ma'am.
Ma'am, denne kadetten har noen kule ideer om en formasjon
som hun gjerne vil fortelle kapteinen om.
Kule ideer, hva?
Du sa dem vel til Brad.
Nei, ma'am.
Du er min partner.
Og befalshavende.
Jeg jobber med deg.
Tillatelse til å diskutere, kadett.
Nå blir pappa overrasket.
Han tror middagen kommer fra de små hvite eskene man får fra kinarestauranter.
Jeg åpner.
Pappa.
Jeg savner deg.
- Hyggelig å se deg igjen, Adam. - Takk.
Snilt at du ba meg.
Og hyggelig at du tar så god vare på den lille jenta vår.
Se hva jeg har til deg.
Lukk øynene. Ikke noe titting.
Stramt.
Åpne.
Brunei. Sultanen ga meg en spesialpris bare til deg.
Du ser stor ut.
Takk.
- Enorm. - Det sa du.
Middagen er klar om fem minutter. Kanskje seks.
Håper du liker kalkun. Dette vil du ikke tro -
da jeg kjøpte denne kalkunen, var den rå.
- Nei. - Jo.
Husker du det jeg skrev om fjellklatring?
Jeg har tatt på meg et oppdrag her i Hudson Valley.
Ekstremklatring i Shawangunk Mountains.
Jeg fotograferer på Rockridge Point, noe som betyr
at jeg kan se deg i ekserslagets konkurranse.
Jeg tar noen bilder tidlig på morgenen, og så er det oss to klokken elleve.
Vi kan synkronisere klokkene våre og alt.
- Lover du? - Jeg lover.
Melding til alle konkurransedeltakere, hør på dette:
Inspeksjonsfasen til alle dyster begynner i felthuset klokken elleve.
HUDSON MILITÆRINSTITUTT
- Sir. - Kadettmajor.
Vi skal vise dem noe som ingen har sett før.
Vårt hemmelige våpen.
- Kadettkaptein Stone. - Sir.
Sjekk planen og rapporter tilbake.
Ja, sir.
- Kadett Kelly? - Ja, sir.
Jeg vil at du skal dobbeltsjekke riflene, så...
Eller ikke.
Hvordan kom du hit?
Moren din ringte min mor, og min mor ringte biltjenesten.
Dette er Amanda, alle sammen.
Hun er min beste og sanneste venn.
Dette er Gloria, Rose, Leslie, Taylor, Allison og Sam.
Jeg vil ønske dere alle velkommen til dette årets
regionale ekserslagskonkurranse for nørdøst.
La meg si til alle mødre og fedre til stede her i dag:
Dere burde være veldig, veldig stolte av disse menneskene.
La inspeksjonen begynne.
Og måtte den beste dysten vinne.
Hva representerer stripene på flagget til USA?
Det er de 13 opprinnelige koloniene, sir.
Hvor mange punkter er det til...
Hva består Marinens symboler av?
Hvem er øverstkommanderende for de bevæpnede styrker i USA?
Presidenten, sir.
Hvordan hilser en kadett på en overordnet offiser når man ikke er i formasjon?
Man hilser med riflen sin
på høyre skulder, venstre skulder, gevær på skrå når man ikke er i formasjon,
så vil kadetten presentere gevær, sir.
Kan kadetten vennligst demonstrere?
Utgangsstilling.
Hvor mange opprinnelige kolonier var det?
Hvor lenge har du jobbet med skytingen din?
Når er Marinens bursdag?
Hvem er forsvarsminister?
Donald Rumsfeld, sir.
Toppoeng over det hele. Sånn skal det gjøres.
OK. La oss ikke hvile på våre laurbær.
Vi skal føre dette i havn.
Hva var det?
Det er faren min. Han skulle vært her.
Pappa?
Hvis den ringte der, ville hele dysten...
..blitt diskvalifisert takket være deg.
Hva tenke du på da du tok telefonen med inn der?
Faren min er den eneste som ringer meg på den.
Og kun når han virkelig må snakke med meg.
Det er livlinjen vår.
- Jeg beklager. - Din sanneste venn kan hjelpe deg her.
Jeg tenkte ikke da jeg sa det.
Jeg beklager så mye.
Ikke gå. Hold dere i nærheten.
Vi skal gjøre så godt vi kan her.
Grunnstilling, dyster på mesternivå:
reglementsfasen for George Washington militærakademi,
Rahway High School og Jefferson High School begynner om ti minutter.
Giv akt.
Hvil.
Jeg har sett frem til dette i årevis.
Dere ser bra ut. Jeg vet at dere er klare.
Og jeg vil takke dere for at dere representerer skolen. Det betyr mye.
Gjør oss stolte.
La oss gjøre det igjen.
- Vinn eller tap, du blir super. - Ja, sir.
- Hva er det? - Ikke noe, sir.
Jeg kjenner deg godt nok til å vite at det aldri er ingenting.
Hva er galt?
Sir, denne kadetten er redd for at faren er skadd.
Hvorfor det? Har du hørt noe?
Nei, sir.
Men han er ikke her, og det lovet han. Du hørte det selv.
Denne kadettens far er kjent for å ta sjanser.
Mobilen hans er ute av drift, og det skjer aldri.
Når hørte du fra ham sist?
Han prøvde å ringe for et par timer siden, men det ble brutt.
Slikt skjer.
Men han er ikke her, og han vet hvor viktig dette er for meg.
- Vil du se etter ham? - Nei, sir.
Denne kadetten blir her. Denne kadetten svikter ikke laget sitt.
Denne kadetten vil ikke svikte deg.
Men jeg vet at noe har skjedd med ham.
- Hvordan vet du det? - Jeg bare vet det.
- La oss finne ham. - Nei, sir.
Denne kadetten vet hvor viktig denne konkurransen er for kommandanten.
Denne kadetten kjenner sin plikt.
- Og denne kadetten... - De takler det.
De går ned til tre elementer. Denne kadetten har også en plikt overfor sin far.
Kom igjen.
Takk, sir.
- Han sa han skulle til Rockridge Point. - Jeg vet hvor det er.
- Er alle her? - Vent.
Gjett hvem som mangler.
Pappa.
Dette er kameravesken hans.
Be fjerde element trekke seg.
Én gang mark, alltid mark.
Pappa.
Kommandosenter, general Maxwell.
Vi har en skadd mann 2,5 kilometer sør for landeveien ved Rockridge Point.
Be om bergingslag og ambulanse straks. OK.
- Jeg går ned. - Nei, jeg kan ikke risikere det.
- Vi venter på bergingslaget. - Sir, jeg vil ikke la pappa være alene.
Jeg skal rappellere ned til ham. Du kan ikke - jeg får deg ikke opp igjen.
Det må være meg.
Ikke engst deg - jeg ble opplært.
Jeg klarer dette.
George Washington militærakademi
ber om tillatelse til å bruke øvelsesdekket, sir.
- Tillatelse innvilget. - Jeg ser henne ikke.
Gå langsomt over siden. Du trenger ikke å stresse.
En fot av gangen, sakte.
Pent og rolig. Konsentrer deg. Du klarer det.
Går det bra?
Ja.
Skal jeg trekke deg opp igjen?
Nei, sir.
- Klarer du det? - Tauet er for kort.
Pappa.
Første trinn er ganske vilt.
Rapporter.
Situasjonen er under kontroll, sir.
GWMA, sir.
Pappa.
Bra levert.
Da skjønte jeg at sir var klar til å få denne babyen.
Her kunne vi tatt bilder. Hvis jeg bare hadde kameraet.
Da kunne jeg vist faren min...
og faren min...
begge modige og trygge.
Og mine begge to.
To fedre.
Kelly, du kan ha to bestevenner.
Sir gikk inn i farsmodus så raskt at jeg bare kunne smile.
Det er kanskje mulig at jeg ikke må gjøre alt.
Vi ligger bak med fem poeng.
Du og Kelly er vår eneste sjanse. Dere er det mest unike vi har.
Og hvis ikke et mirakel inntreffer, har vi ingen sjanse.
Jeg visste det. Jeg visste at hun bare var en liten...
Mark? Var det det du skulle si, ma'am?
Eller skulle du kalle meg ma'am? Da må du være forvirret.
Hvil.
Etter mine ordre ble Kelly offisielt unnskyldt fra reglementsfasen.
Fortsett.
Og lykke til.
Sir. Kadett Kelly Collins rapporterer til tjeneste, sir.
Og forventer seier.
Hør etter, finalister.
Forestillingsfasen begynner om fem minutter.
Da er vi klare til kamp.
Kom igjen, jenter.
Jeg liker ikke Amanda bedre. Jeg har bare likt henne lengre.
Jeg beklager. Venner?
Som representanter for George Washington militærakademi,
kadettkaptein Jennifer Stone og kadett Kelly Collins...
- Hvil. - ...i ubevæpnet konkurranse.
Vi har mye å innhente på grunn av deg.
Det er bra vi er supre til dette.
Giv akt.
La oss gjøre det.
GWMA.
Mine damer og herrer, får jeg deres oppmerksomhet, takk?
Utmerket. Jeg tror ikke jeg har sett noen bedre regionalfinale.
Eller en tettere.
Uten videre om og men, tredjeplassen, bronsen,
går til Thomas Jefferson High School fra Redding, Connecticut.
Og vinneren i det jevneste stemme- oppgjøret siden konkurransen begynte
med ett poeng...
Rahway High School, som får gull.
Over George Washington militærakademi, som får sølv.
Bra levert, alle sammen.
- Vi ble slått. - Nei, det gjorde vi ikke.
Vi fikk medalje. Vi går videre til nasjonalmesterskapet.
- Hvis jeg ikke hadde... - Det stemmer.
Hadde ikke du blitt med på laget...
ville vi aldri ha kommet så langt.
Der og da visste jeg at dette ville jeg fortelle barnebarna mine om en dag.
Neste år blir vi enda bedre.
Hvis vi jobber med numrene våre sammen, er det umulig å si...
Det blir ikke noe neste år for meg.
Faren min ble overført til Europa, så jeg flytter.
Jeg har ett ønske til deg, kadett.
At du blir troppleder...
og må håndtere en liten mark som deg selv.
På rekke.
Fremad marsj.
Høyre om.
Stans.
Venstre om.
Presenter gevær.
Snur gevær rundt.
Siden dette er min første biografi, er kanskje ikke alt rett.
Hendelsene er sanne, følelsene er genuine
og memoarene mine er ferdige.
Men jeg har kanskje glemt hva alle gikk med.
Tilegnet Carol Rubin