Upp på fötterna!
Kom nu!
Oroa dig inte. Det är bara stormen.
Det kommer att sinka dem.
De når aldrig hit.
Aldrig.
Efter tre års krig kommer de inte stoppas av lite regn.
I värsta fall tar det dem ett par dagar till.
Ett par dagar? En timme till vore för länge.
- Min kära Matilda. - Min make? Var är Walter?
Han är inte med oss. Fransmännen...
Hjälp!
Jag köpte honom av en sjöman. Han är en mager liten skit, eller hur?
Han äter som en häst. Han ska hålla dig sällskap, Matilda.
Hur dog han?
Matilda, min farbror är inte död. Även om vi en gång trodde det.
För Guds skull, Nicholas. Var är han?
- I Bretagne, fånge hos greven av Fougères. - Gisslan?
Om du kunde sett honom. Han var magnifik.
Han utmanade greven till envig, men vi skulle inte stå utan underhållning.
Så det beslutades, 30 av våra män mot 30 av deras!
Föreställ dig det. Våra svärd var som besatta när de högg de jävlarna!
- Blodet sprutade från deras ådror! - Det räcker!
Era bedrifter är överväldigande.
Berätta bara hur vi kan återfå min man.
Hur ska vi ha råd med hans lösensumma?
- Vi har resurserna... - Vad vet du om våra resurser?
- Detta krig ruinerar oss! - Låt mig avsluta meningen!
Jag fångade en man med mina egna händer.
Ingen annan än grevens äldsta son: Jacques de Saint-Amant.
Denna man bringar in mer än lösensumman för min farbror.
Jag har inte bara säkrat hans hemkomst, men även en nätt vinst för oss alla.
Hur vågar du tala om vinster när Walter är fängslad i någon gudsförgäten håla?
Inte länge till. Pengarna är här om 10 dagar.
Om du hade växlat fångar hade han varit här nu.
Och lämna över honom som en present till fienden? Nej, det var mitt ansvar!
Det var min plikt att ta hand om våra intressen!
Du har inte förändrats! Din enda plikt var att leda honom tillbaka till mig!
Talar du till mig, en man av hans kött och blod, om plikt?
Vad din plikt än må vara, är det inte underligt att han föredrar svärdet.
Varje dag i detta hus påminner om vad han går miste om.
Nicholas! Snälla!
Jag ville ha min man och du ger mig en apa. Försvinn ur min åsyn!
- Randall. Jag vill träffa fången. - Låt mig hämta honom, min dam.
Nu, Randall. Jag tänker inte be dig igen.
Sir?
Jag heter Matilda, hustru till sir Walter de Mellerby.
Min brorson har behandlat dig skamligt. Jag ber om ursäkt.
Låt mig hjälpa dig.
Jag beklagar omständigheterna som för er hit, sir.
Som jag skulle önska åt min man-
- ska ni behandlas med respekt medan ni är i mitt förvar.
Jag ger er mitt ord.
Ödet ler mot mig.
Agnes?
Hämta varmt vatten.
Hon kan inte göra så!
Slyna!
Smärtar det?
Det smärtar alltid.
Ursäkta mig, sir.
Randall Bacon. Utsedd av hennes nåd att vaka över dig.
Hennes regler är enkla, den första:
Under dagen får du vandra fritt på godset, så länge du håller dig inom min syn.
Den andra: Under nattetid hålls du inlåst i detta rum.
Mina regler är ännu lättare:
Om du jävlas, så knyter jag dina pungkulor runt halsen på dig.
- Har du några frågor, sir? - Bara en. Din näsa?
- Vad är det med den? - Den sitter inte där.
Det är bättre så, sir. Jag kan inte bli vilseledd av den.
Och stanken av utlänningar stör den inte.
Jag visste att våra tillgångar hade sinat, men inte hur mycket.
Du borde ha höjt skatterna, som jag sa åt dig.
- Vi hade haft en chans trots regnet! - Gud vet att jag försökte!
Inte ens hundarna vågade närma sig.
- Vad kommer att hända med oss? - Vi kommer ruttna bort, som denna skörd.
Kanske inte. Matilda, gör dig redo.
- Vi måste rida till biskopen omedelbart. - Biskopen? Men jag har inga kläder.
Då är det bäst att du hittar något.
"Förvara den i din närhet. T.B."
Skäms, Matilda! Sir Walter skulle förbjuda dig från att bära den klänningen!
Du bad mig att förbereda mig. Du vet att mina finaste klänningar såldes.
Men att eftertrakta de dödas jordiska ägodelar...
Ska jag besöka biskopen i trasor? Dessutom bär jag den för min makes bästa.
Han sålde mina klänningar. Hennes har han behållit.
Snälla, en stund till.
Hur tiden spelar spratt, Matilda.
Jag minns när du var så liten att du knappt nådde upp till min navel.
Se på mig. Se på mig.
Skönheten är inte färdig med dig, Matilda. nej.
Snarare motsatsen.
Din far skulle brista av stolthet av synen av den magnifika frukt du har blivit.
Berätta varför du är här. För att betala eller för att vädja?
- Ers nåd, jag begär bara tio dagar till. - Uteslutet.
Vid midnatt är er mark förverkad.
Jag har medlen, ers nåd, men inte mynten ännu.
Vilka medel talar du om? Jag har hört att din man är fängslad-
- och att din brorson återvände lika tomhänt som han är tomhuvad.
Vi har en fånge. Greven av Fougères son.
Ers nåd, jag skulle inte be om överseende om jag inte var säker.
Herren har varit generös mot dig, Matilda.
Men jag har sett att de vackraste ting kan också vara mest oanvändbara.
Jag begär mer än jag förtjänar. Bara tio dagar till.
- Då står jag evigt i din skuld. - Du gör redan det.
Kom. Snälla.
Det finns 47 i nuläget.
Men med tiden hoppas jag att få tag på flera.
Du anar inte vilka mödor jag fick genomgå för att få tag på dem.
Inte minst hur mycket de kostade.
Hantverket är vackert, håller du inte med? Och färgerna är enastående.
Tio dagar du begär, och tio dagar jag ger dig.
Men om du underlåter att uppfylla din skyldighet-
- måste du roa en gammal man på 47 olika sätt.
Du behöver kanske tid att fundera.
Se hur generös vår gästfrihet är.
Ingen mörk håla åt vår ädla, utländska fånge.
Vår faster kan vara mer generös mot våra fiender än hennes eget folk.
Tystnad! Tystnad! Era idioter!
Och nu kommer nöjet.
Tyvärr, vid detta tillfälle, är nöjet på vår sida.
Om du vill leka, kan du göra det med din apa.
Han är tuff som en tupp, men är en kapun.
En kapun?
Berätta vad du ser.
Berätta.
Mer än vad jag önskar, men inte mycket att skryta om.
- Berätta vad du ser. - Jag ser dina pungkulor.
Jag ser dina jävla pungkulor.
Få dem ur min åsyn.
Är de inte mycket att skryta om?
Vänta!
Vad tycker du om dem nu?
- Är de små? - Nej.
- Berätta. - De är enorma!
De största pungkulor jag någonsin sett! De liknar ett par jävla kyrkklockor!
Jag ber er...
Svin!
Nå? Gick han med på det?
- Tio dagar. - Han ger oss tio dagar. Det är bra.
Godtog du inte det? Matilda, godtog du det?
Han visade mig teckningar. Han sa att om vi inte kan betala...
Jaså. Säg inget mer.
Jag förstår att han inte mår bra, inte alls bra.
Men, Matilda, lyssna på mig...
- gå tillbaka in dit. - Gå tillbaka? Det tänker jag inte!
Tänker du inte? Gud förlåta din arrogans!
Godset, din makes mark, hans heder, vårt levebröd!
Alla uppoffrar något.
Är det han begär av dig värt så otroligt mycket?
- Nå? - Tio dagar.
Bra, bra.
Bra.
Det finns naturligtvis ett behov för en mycket liten handpenning.
Du har en hand. Använd den.
- Vad har hänt? Var är Nicholas? - Matilda!
Vakna! Ljuva Matilda har återvänt!
Kom hit, Matilda.
Det har gått tre långa år. Du måste sukta efter den.
- Vad har du gjort? - Gjort?
Han var min fånge. Varför bryr du dig?
- Din fånge? Jacques de Saint-Amant? - Jacques de Saint-Amant...
Den klanderfria riddaren utan rädsla.
Han kan dra åt helvete.
Min dam, det är bäst att du skyndar dig.
Ta in honom.
Är du döv? Ta in honom!
Tack, gode Gud!
Håll fast honom!
Rör dig inte.
Kom. Sätt dig.
Ta den saken ur munnen.
- Är hennes säkerhet död? - Långt från det.
- Men du sa att han var döende. - Jag räknade inte med henne.
Hon hade erbjudit honom sitt eget bröst om han behövde det.
Bespara mig dina vulgariteter.
Överlåt denna till henne, men låt henne inte veta att du är budbäraren.
Vi ska åter samlas som avtalat.
Hur mår din sjukling?
Han lever och har bättre färg på kinden än dig.
Det är klart att han lever. Han spelar ett spel och du har fallit för det.
- Min dam. - Tack.
Vem är det från?
Biskopen.
- Vad står det? - Det rör dig inte.
Tvärtom! Jag har en rätt att veta!
Ryktet går att vi är en hårsmån från att slukas av biskopen.
Kom igen!
- Agnes, jag tar över. - Det är ingen fara.
- Snälla, tillåt mig. - Nu?
Vi visste inte om du skulle överleva.
Om några ord kunde ge uttryck för min ånger...
Inga ord behövs.
Jag räknar med att avsluta ärendet med din far snart.
För din skull hoppas jag att det avslutas snabbt.
Fly? Mannen kan knappt stå, för att inte tala om att sadla en häst.
Om han fruktar för sitt liv, finner han en väg.
Ska jag fängsla honom som en simpel tjuv?
Håll käften!
Åtta dagar återstår.
En man av hans börd? Det är otänkbart.
Som du vill. Låt oss be att din hängivna uppmärksamhet håller honom kvar.
Vad antyder du?
Vad som än händer är ditt ansvar.
De kunde inte hålla mig fången!
Inget kan fängsla mig!
Inte deras stinkande hålor, inte deras jävla bojor!
Inte det jävla havet, inte den jävla vinden, inte den jävla kylan-
- och inte den jävla leran, och inte det jävla regnet!
Jag är bekant med dödens många ansikten, men denna har jag aldrig sett.
- Hur i Herrens namn avled han? - Titta på apan.
Märk spänningen på senorna i handen.
Vi kan vara säkra på att hans sista stund var kort.
- Barmhärtigt kort. - Brutalt kort.
Under en plötslig och utan tveksam plågsam stund-
- greppade handen tag om apan runt halsen och enade dem för all evighet.
Han dog utan syndernas förlåtelse och hans synder var många.
Fick du veta hur han hittades?
Kan han ha jagat djuret och dött av ansträngningen?
Ansträngningen delade ut dödsstöten, så mycket är uppenbart.
Men det är bara slutet på berättelsen.
Det som borde oroa oss mer är början.
Märk dessa sår. De är mycket skarpa.
Jag måste erkänna att jag aldrig har sett liknande sår-
- men jag är rädd att jag hört talas om dem.
Du vet kanske vad jag talar om.
- Jag har hört rykten, men... - Det vore omdömeslöst att anta det värsta.
- Kan du hjälpa mig? - Nog har du sett tillräckligt?
Herregud!
Det kan inte vara sant!
Hämta hovmästaren. Nu.
Anazapta!
Mitt minne återvänder till den dagen som en hund till sina spyor.
Jag gjorde bara vad de bad mig.
- Vad ska vi göra nu? - Begrav honom med all hast...
och be.
- Får jag se honom? - Håll dig borta för din egen säkerhet.
- Kroppen måste lindas omedelbart. - Vad hände med honom?
Lyssna på mig. Vi måste samla männen som återvände med mäster Nicholas.
Om mina misstankar är korrekta, kan församlingens välfärd stå på spel.
Höj armarna.
Kan någon berätta vad detta handlar om?
Är detta tacket för att vi riskerade våra liv? Att behandlas som jävla får?
Var tålmodiga. Ni ska få veta när tiden passar.
Det är lätt för honom att säga. Han står inte och fryser kulorna av sig.
Därför han inte har några kulor att tala om.
Tystnad! Nästa man som öppnar munnen ligger illa till.
Om du inte håller i stången glömmer vi detta och gör det ordentligt.
Då så, nu lyfter vi.
- Titta, han har märken på kroppen. - Rör honom inte!
Jag ger dig märken om du inte skyndar dig.
Vi kommer att klara oss så länge vi inte ser honom i ögonen.
Sjukdomen smittar på det sättet.
Lyft armarna.
Har svullnaden plågat dig länge?
- Varför spelar det någon roll? - Svara!
Den kommer och går, sir. Jag kallar honom för sir Percival.
- Utsöndrar den en motbjudande vätska? - Fråga honom istället.
Jag försäkrar er att detta inte är något att skratta åt.
- Det har att göra med mäster Nicholas död. - Det gick sannerligen fort utför.
Det stör mig inte mycket. Ibland sväller han upp och blir röd.
Sanningen är att smärtan ibland är brutal.
Ibland har jag knappt kunnat gå, inte sant, grabbar?
Berätta, läkare. Vad var det som dödade mäster Nicholas?
Var de bölderna som den John har?
Kommer ni ihåg ryktena som gick när vi var i utlandet?
En hemsk stinkande dimma. Den mest fruktansvärda av fasor.
Den kunde fälla en man innan han hann ångra sina synder.
Täckt av bölder av sådan ondska att alla i hans närhet...
- följde honom till graven. - Svarta, stinkande bölder!
- Det var ohyggliga rykten. - Och de var bara rykten!
Vilka av er har sett dem med era egna ögon?
Jag svär inför Gud, sir. Fråga min fru. Jag har haft sir Percival i flera år.
De kan klä på dig. Jag har hört att det finns en man till att undersöka.
Ditt jävla svin!
Vi ska fan döda dig och din ruttna, onda, stinkande böld!
Läkare, tänker du inte säga något till dem?
Jag mår bra.
Kom igen, sir. Någon är här för att träffa dig.
Jag hoppas att du har blivit fullt informerad...
- om den katastrofala händelsen... - Ja.
Jag kände ingen illvilja mot honom.
Du inser att det är nödvändigt att undersöka dig?
Gör vad du måste.
Du måste vara otålig att få återförenas med ditt eget folk.
Jag känner mig hemma här.
Det är nödvändigt att...
Vad är detta?
Vem är du?
Du vet vem jag är.
Matthew, tack och lov att du är här. Hjälp mig.
Förlåt mig!
Jag kunde inte hjälpa henne.
Det fanns inget som jag kunde göra.
Ta detta som ett tecken på min förlåtelse.
Walter kommer inte acceptera att hans brorson begravs utan vederbörlig vördnad.
Att dröja på detta vore mycket oklokt.
- Smittan får inte spridas! - Smittan? Han nämnde ingen smitta.
- Tänker inte läkaren stanna? - Matthew, vänta!
- Snälla, Matthew! - Ur vägen med er!
Tack.
John? John Harding?
Snälla...
Snälla, hjälp mig.
Vad är detta för djävulskap?
Min dam?
Joan?
Är det du?
Jag måste härifrån!
Ta mig så långt härifrån som är möjligt!
Om det inte vore för min jävla rygg hade jag gjort det själv, bölder och allt.
Lyckligtvis var sir Walter inte där för att se det.
Hans eget kött och blod dumpad i ett hål, inget bättre än en skithög.
Men han har bara sig själv att skylla. Han är aldrig hemma.
- Föredrar han slagfältet? - Vad är det för mening med det?
Vid hans ålder och med en frisk liten jänta som väntar hemma.
Det är på tiden att hon ger honom en son, säger de.
Alla dessa år och ingen säd är sådd.
Hon må vara kylig mellan benen, men om jag får tala klarspråk män emellan-
- skulle hon värmas upp snart nog om någon tog sig besväret.
Mellan hennes man och hennes korkade brorson, må han vila i frid...
Det är en gåta hur en man som ni kunde bli tillfångatagen av en sådan idiot.
Jag antar att det har att göra med att du är fransk.
- Du gillar att prata. - Jag gillar att prata och äta.
Jag gillar också ett härligt knull, allting i sin tid.
Om Herren var god nog att sätta ett hål i mitt ansikte-
- vem är jag att inte använda det. In med dig nu, sir.
Joan, den tillhörde henne.
Ingen jävel ska hålla mina händer bundna!
Ingen cell kan hålla kvar mig! Hör ni mig?
Jag är fri, era byrackor! Fri som de jävla fåglarna!
Öppna min cell, era jävlar!
Två vakter med brutna nackar är det enda ni finner!
Min dam! Min dam!
Han är borta, min dam! Fransmannen har försvunnit!
Detta anlände just från Bretagne åt mäster Nicholas.
Är detta tacken?
Efter att jag visat dig respekt, bjudit in dig till mitt hem och vårdat dina skador!
Du borde ruttna bort i någon håla. Gud vet att du hade gjort det utan min hjälp.
Om jag försökte fly, skulle vi inte prata nu.
Jag litade på dig! Jag bad dig enbart att stanna inom synhåll.
Jag är ovan vid fångenskap, trots att tillfångatagaren är älskvärd.
Bespara mig ditt smicker.
Förlåt mig.
Det är jag som ska be om förlåtelse.
Tills din man är i säkerhet, kommer jag inte att lämna din sida.
Fick Walter lida när han tillfångatogs?
Har du någonsin sett honom på slagfältet?
När en man strider utan en tanke på hans eget liv-
-måste han redan ha lidit mycket.
Hans första hustru, Joan, dog av feber vid ung ålder.
Han pratar aldrig om henne, men tystnaden ligger tungt.
Jag fruktar hans sorg när han får höra att Nicholas är död.
- Du var inte rädd för att röra kroppen. - Jag var skyldig honom det.
Du var inte skyldig honom något. Han försökte döda dig.
Han tog mig hit. Till dig.
- Randall. - Du fann honom.
- Mannen som kan gå genom låsta dörrar. - Led fången tillbaka omedelbart.
- Låt mig bara hämta andan, min dam. - Omedelbart.
Randall Bacon! Fången. Du ska ta honom till prästen. Genast.
Ta honom hit och dit. När ska en man få äta sin jävla middag?
Randall Bacon, du kan lämna oss.
Jag har inte haft nöjet...
Läs! Du kan läsa, inte sant?
"Till Nicholas de Mellerby från Louis de Saint-Amant."
Din berömda far.
"När det gäller det ömsesidiga utbytet av fångar, sir Walter de Mellerby-
- och min äldste son Jacques som du påstår hållas fången.
Låt följande vara känt för alla som läser detta brev.
På Sankt Barthélemy vid slagfältet av Montier-
- min älskade son och arvtagare, riddare Jacques de Saint-Amant...
gav sitt liv för att försvara vårt land mot engelsmännen.
Död? Du är död?
Du är inte vem du påstår vara.
Först din brorson, nu läkaren.
Matthew...
Det är Djävulens märke.
- Vem ristade in dem? - Ingen av oss kan skriva.
"Ecci agnus dei."
De orden. Vi säger dem i kyrkan.
- Vad betyder de? - Skåda Guds lamm.
- Uppge ditt namn. - Jacques de Saint-Amant...
- av Fougères. - Ge mig bevis. En ring. Ett sigill.
- Ditt folk tog allt jag hade. - Vad lämpligt.
En mans liv står på spel! Hur vågar du göra narr av det?
Sir Walter kommer inte att dö i Frankrike. Du har mitt ord.
Vems ord är det? Vem är du?
- Säg mig det. - Oförskämta kräk!
Jag ska ta reda på sanningen om jag så måste piska den ur dig!
Berätta! Vem är du?
Berätta! Berätta!
Välsigne mig, fader, för jag ska synda.
Gud förbarma!
Du förstår, jag har visioner som jag inte kan förklara.
Ljus briserar inuti mitt huvud likt en jordbävning-
- som river mig isär och bländar mitt förnuft.
Det är så varmt och ljust att mina ögon bländas av dess skönhet.
En miljon dolkar genomborrar mitt hjärta-
- och mina ögon brinner och min hals sjunker ihop-
- och jag kan inte svälja och jag kan inte andas!
Förstår du? Jag kan inte andas!
Mitt namn...
Förlåt mig. Förlåt mig.
Hon kom till mig fylld av ånger.
Jag kan bara tänka på honom, fader. Varje vaken stund.
Varje timme fylls mina tankar av begär och hindrar mig från att sova, äta eller be!
Jag försöker, men orden är tomma.
Om Herren skulle befria mig från denna ondska som får mig att svika min man.
Om han visste, fader, hur jag har svikit honom...
Jag förrådde henne och min ed.
Jag var så desperat för sir Walters favör att jag inte kunde hålla min tunga.
Hora!
Jag kunde hålla min tystnad, men jag gjorde inte det.
Jag spred synden och förvärrade saken-
-tills allting blev till skit!
Jag förstår hur minnet måste plågat dig i alla dessa år.
Du har bett till Gud att din fruktansvärda ångest ska försvinna.
Att du kan sluta fred med henne.
Du kan sluta fred med mig.
Du måste ge mig brevet.
Jag säger inte mer om det.
Din mordiska jävel!
Var inte rädda. Jag drabbades bara av yrsel.
Yrsel, vilket skitsnack. Du lurar inte mig.
Jag såg dig med händerna runt halsen. Hans ansikte var blått och tungan hängde.
Tungan hängde? Vilken motbjudande tanke!
- Jag lovar och svär att jag såg det. - Det räcker!
Han är död! Läkaren är död!
Lämna henne ifred! Kliv undan!
Var är hovmästaren? Elias!
Elias!
Vart är du på väg?
Inga maskar ska äta mitt kött!
Inget kors över mitt huvud!
Jag fortsätter tills bara benen i mina fötter finns kvar-
-och mina tänder slutar klappra.
Hovmästaren.
"Ecce agnus dei qui tollis peccatamundi."
Skåda Guds lamm som borttager världens synder.
Anazapta.
Du har fått ett brev från biskopen. Jag lade det i din kammare.
De var våra vänner. Hur ska vi klara oss utan dem?
Det är inte klokt att andas luften här inne. Du borde vila.
Dessutom vill Randall Bacon prata med dig, ensam, utan fransmannen.
Låt honom vänta.
Är det sant? Kan han gå genom låsta dörrar?
Den mannen finner ursäkter för hans försumlighet.
- Han är inte den enda som säger saker. - Låt dem prata. Jag styrs inte av rykten.
Allt är beroende av mannens lösensumma. Vad vill du att jag ska göra?
- Jag säger bara vad jag hör. - Stäng dina öron då.
Vänta.
Fanns det några märken på Nicholas kropp?
- Märken? Menar du bölderna? - Nej.
Jag menar bokstäver... ord.
Ord? Som om han vore en bok?
Nej, jag såg inget.
Fader?
Joan de Mellerby. Vila i frid.
Det är i morgon. Sankte Matteus.
September... September...
"21 September. Sankte Matteus. Vid Braken-on-the-Moor.
Thomas Bassett skändade Joan, hustru till sir Walter de Mellerby mot has vilja.
Thomas ställdes inför Herren varpå han erkände och hängdes."
Och Joan? Vad hände med henne?
Var är såren, era jävla horor?
Titta noga! Var är såren?
Vem säger att det inte är en av er? Era jävlar!
John Harding!
Det var han som tog hit det! Och han har fått betala för det!
Vakna.
Vakna. Du måste göra något.
- Är de fortfarande där? - Halva byn har varit där hela natten.
Häften är fulla och de blir fullare. Man kunde tro att det är första maj.
- Hade Joan en älskare? - Min dam?
- Hade Joan en älskare? - Min dam...
- En man hängdes dagen hon dog. - Jag var bara ett barn. Hur ska jag veta?
- Varför fick jag aldrig veta det? - Veta vad?
Bekymra dig inte om det förflutna, utan vad som sker utanför.
Allt hemskt som har hänt är sammankopplat med henne.
Allt hemskt? Jag ska visa dig hemskt.
De säger att soldaterna tog med sjukdomen från Frankrike. De är rädda.
Vi är alla rädda.
Befria honom!
Gör det!
Jag tänker inte tåla uppror i denna by!
Vi får inte styras av rädsla.
Arma syndare!
Förbannelsen har drabbat oss! Be!
- Be om nåd! - Titta på honom!
Titta på skicket han är i!
- Du gjorde detta. Jag såg allting. - Jag är inte ansvarig för detta.
Vi får se om du fortfarande hånler med ett rep runt halsen.
- Herre, visa barmhärtighet. - Herre, visa barmhärtighet.
Herre, visa barmhärtighet.
- In nomine Patris... - Miserere nobis!
- et Filli... - Miserere nobis!
- et Spiritus Sancti. - Miserere nobis.
Ego te absolvo.
Bedårande hjärta, min räddare, min Gud, trängde genom den sorg som spreds-
- och som dagligen tar emot sakrament av din kärlek.
Den franska jäveln gjorde detta! Jag såg allting!
- Han gav honom det onda ögat! - Randall, stilla din tunga!
Hör på mig! Det är ingen av oss! Den franska jäveln gjorde det!
Fast han är inte den jäveln vi tror! Han är en annan jävel!
Det var han!
- Jacques! - Det var han som gjorde det!
Hörde ni inte vad er präst sa? Be om nåd! Be om nåd!
- Jag litade på att du skulle skydda honom! - Skydda vem?
- Han är inte den han påstår! - Släpp mig!
Lyssna på mig, min dam. De svor och förbannade.
Sedan började prästen piska honom och fråga om hans namn på grund av ett brev.
Ett brev? Vilket brev?
Om den anklagade är oskyldig, låt vattnet emottaga honom.
Om vattnet nekar honom, låt det bevisa hans skuld!
Gode Gud, i din nåd frälsa mig från deras hat och låt mig inte sjunka!
Det står här, min dam. Han förvarar alla dokument här.
Jag visste det, så fort jag såg honom.
- Nu har du bevis, min dam, inte sant? - Bevis att du är en farlig imbecill.
Men det står i brevet att...
Jag tänker inte riska min mans säkerhet för en gläfsande hund!
Om du skäller igen, skär jag tungan av dig!
Men, min dam, jag svär vid Sankte Cyril!
"Till Nicholas de Mellerby från Louis de Saint-Amant.
Vårt svar på ditt förslag är följande.
Vid mottagandet av 250 pund i ädelmetaller ska du släppa min son.
Min son Jacques, vars frånvaro är mycket smärtsam-
- inte enbart för mig själv, utan även min hustru och hela vårt hushåll.
Vid min sons ankomst ska sir Walter friges och ges fri lejd till England.
Detta erbjudande omfattas av endast ett villkor.
Nämligen att min son blir välbehandlad hos er.
Jag hoppas att ni beviljar min son den respekt och bekvämlighet han förtjänar.
Att han får sova i en säng av dun, att hans aptit ska mättas-
- och att han inte ska utsättas för förödmjukelser.
Släpp igenom mig!
Jag har ett brev från Frankrike, från greve de Saint-Amant.
Han var oskyldig! Han var vårt sista hopp!
Han hade gett kläder åt era barn, bröd i deras magar-
-och så mycket öl som ni kunde dricka!
Denna man skulle bli vår frälsning.
Jag såg ett barn drunkna i kvarndammen. Han var som död.
Men en man kom och andades liv i hans mun. Han överlevde, min dam.
Visa mig.
Tänker ingen av er visa mig?
Hårdare än så, min dam. Blås luft in i munnen.
Inte en svag bris, snarare en vild storm.
Jävlar! Jacques, snälla!
Andas! Snälla, andas! Lämna oss inte, Jacques!
Jacques, snälla!
De jävlarna! De jävlarna!
- Detta är oacceptabelt! - Det var en otrolig syn, ers nåd.
Hon väckte de döda med hennes ljuva kyssar.
Men han var inte den ende som kom till liv.
Har du glömt vem du talar till? Och ta den äckliga saken ur munnen!
Och denne bråkmakare, mannen utan näsa... Beacon?
Bacon. Randall Bacon.
- Hans mage väger upp för ansiktet. - Snälla nån.
Vad vill du att jag ska göra, ers nåd? Pengarna har nästan anlänt.
Göra? Vad du ska göra? Jag litar inte ens på att du kan pudra mitt arsle!
Det är upp till dig, ers nåd.
Men som jag ser det har vår vän använt alla sina chanser.
Du måste sluta med det där.
- Med vad? - Rädda mitt liv.
- Hur många har du? - Ett stort antal, verkar det.
Då skulle jag göra det ett tusen gånger.
Inga maskar ska äta mitt kött! Inget kors över mitt huvud!
Jag fortsätter tills bara benen i mina fötter finns kvar-
-och mina tänder slutar klattra.
Gud välsigne att du kom, broder.
Broder Wilfred. Det är vänligt av dig att komma.
Det finns lite vi kan göra förutom att erbjuda våra böner.
Amy, kan du komma hit?
Du hjälpte Agnes att linda in mäster Nicholas, inte sant?
Ja.
Såg du något?
Ja.
Ljudet av Djävulen själv under hans sista stund på denna jord.
Jag vet hur hängiven han var, som jag vet din sorg.
Hans död var plötslig och han fick inte syndernas förlåtelse.
Änglarna skyddar hans själ och visar honom vägen.
Jag har förlorat de jag förlitar mig på.
Det kanske inte slutar här, Matilda.
Vi har hört berättelserna om en katastrofal pest från öst.
Städer uppslukade av himmelsk eld. Knappt en av tjugo överlevande.
Då tror du också det? Det är pesten?
Och ändå slår det mig att denna dödlighet...
- väljer sina offer med precision. - Vad menar du?
Av alla själar som blivit tagna, var de dem som du förlitade dig på.
Så du tror att det är andra krafter som styr?
Jag har aldrig sett en sjukdom som är så pass effektiv.
Ecci agnus dei.
Orden sjungs innan nattvarden i varje kyrka i landet.
Tror du att det är ett gudomligt budskap?
Det verkar vara ett budskap. Gudomligt? Vad vet jag?
Broder Wilfred, en fråga till.
Ordet "anazapta"... Har du hört talas om det?
Jag tror det är ett skydd mot sjukdom.
"Viska ordet anazapta i hans öra och han kommer aldrig frukta ondska."
Jag lägger hellre mitt tillit till bönen.
Du har lera på dina händer, Matilda. Det är bäst att du tvättar dem.
Broder Ignatius.
Det är inte hela svaret.
- För Guds skull... - Jag föddes i denna församling.
Man skulle inte tro det nu, men jag var en känd hantverkare, en guldsmed.
Jag blev ombedd att tillverka en amulett av guld.
På den ena sidan treenigheten med en tunn linje omkring dem-
-graverad med de finaste bilderna av...
Sankte Peter, Sankte Paul, Sankta Barbara, Sankta Catherine, Sankte George.
Under var orden talade av Johannes Döparen vid dopet av Kristus.
Och på den andra sidan ristades ordet anazapta.
Säg mig, vem bad dig att tillverka denna amulett?
Jag såg honom bara två gånger.
När han betalade för den och när han hängde från ett rep.
- Hans namn var Thomas Bassett. - Det var hans namn.
Han gav det till sin älskade Joan de Mellerby, som han hängdes för.
Och Joan? Vad hände med henne?
Din man hade värre planer för henne.
Anazapta. Anazapta.
Håll käften!
Det där var min hustru, men hon levde som en hora!
Nu kommer hon att dö som en!
En shilling åt varje man som knullar min hustru!
Kom nu!
- Kom nu! - Min själ kommer inte att vila!
Hör du mig? Ni kommer att kvävas av mitt blod!
Kom igen! Kom igen!
Hora! Hora!
Knulla slynan!
Nej!
- Han berättade att hon dog av en feber. - En feber?
De kastade sig över henne som en flock svältande vargar.
Men han ljög för mig. Allting är lögner.
I morgon är det Sankte Matteus, som det var den dagen.
Vad ska jag göra?
Vad kan du göra? Vad kan någon av oss göra?
Ångra dina synder, för i slutändan är ingen oskyldig.
Vi reser i morgon. Jag kan erbjuda ett par dagars skydd.
Resten är upp till dig.
Lämnar du oss?
Vem kan klandra dig?
Du har inget med detta att göra.
Men i morgon ligger luften tung av deras botgöring.
Kyrkan så full att den nästan spricker.
Hjälp dem, Matilda.
Du finner ett sätt.
Hjälp dem, för i slutändan är ingen av oss oskyldig.
Jag bär korset. Jag ringer i klockorna till Djävulens musik.
Jag bär korset. Jag ringer i klockorna för att lugna stormen.
Jag bär korset. Ge mig styrkan.
Var är alla?
Pecok!
- Känner du denna man, ers nåd? - En musiker av bristande talang.
Var är alla? - Flicka! Kom hit!
Jag vill ha ett bad! Jag vill ha ett bad och viol omedelbart!
- Vakna! Biskopen vill ha ett bad! - Biskopen?
- Biskopen är här. - Och var är Agnes?
I kyrkan. Alla är i kyrkan. Kan du inte höra dem?
- Och de heliga bröderna? - De reste vidare för länge sen.
Randall?
Hans nåd vill träffa dig.
Biskopen?
Hårdare, hårdare!
Rengör mig, pojkar, för Guds skull.
Så ja, rengör mig.
Denna förbannade stank! Jag blir inte av med den!
Om jag får säga det, er nåd, var det oklokt att resa hit.
Sannerligen! Hela bygden är sjuk!
Jag har alltid känt det. Luften är rutten och hela släkten är förbannad.
Jag har lagt ett bud på godset.
Det finns vinster att göra i ull, inte i att odla i ett sjukdomsfyllt kärr!
Det räcker! Iväg med dig! - Ni pojkar stannar här.
Lägg mer ved på elden. - Kom hit, pojkar. Lägre, lägre.
Pojkar, hjälp mig upp.
Ni kan lämna oss nu, pojkar.
Sjukdom... Ruttna grödor...
Regnet...
Herren måste vara på min sida.
Ju tidigare hon avstår denna dypöl, desto bättre för alla inblandade.
Sanna mina ord.
Och du? Du?
Vad ska du göra då? Ströva omkring som en vilsen hund?
- Det är ungefär vad jag gör nu? - En man med dina färdigheter? Nej.
- Jag har bättre användning av dig. - Mina färdigheter? Vilka syftar du på?
Jag tror att vi är av samma åsikt.
Så länge fången får leva, är vi alla i stor fara.
Han ströp prästen med sina bara händer och hon daltar med honom som ett spädbarn.
Ondska! En ondska bortom all ondska!
Nej, inte alls. En storm av lust...
har krossat hennes olyckliga själ...
och berövat henne av sin styrka och lämnat henne tom och sårbar.
Hennes lilla ostron skälver vid blotta tanken av köttsliga begär.
Jag kunde inte sagt det bättre själv, ers nåd.
Men hon inser inte vilken fara hon befinner sig i.
Denna...
Denna tillhörde Sankte Homobonus.
Använd den väl och den kommer att bli din.
Och det finns mer att tjäna.
Men säkerligen kan du inte... Jag menar... Jag kan inte...
Det är naturligt att känna en viss bävan när vår kallelse uppenbarar sig.
Jag ska be att du inte sviker mig.
Att du inte sviker mig.
Jacques, som du vet finns det en sjukdom här.
Din säkerhet kan inte längre garanteras. Du är fri att lämna oss.
Lämna dig? När lösensumman och din man är så nära.
Nej, vårt avtal gäller fortfarande.
Vårt avtal betyder inget längre. Snälla, ta vad du behöver och lämna oss.
Jag sa att jag inte tänker lämna dig.
Jag har uppmanat dig. Gör som du vill.
Vad för dig hit?
Käre Nicholas, Matthew Graville, hovmästaren.
Jag fruktade att du låg omsvept och i väntan på begravning.
- Ers nåd, vi har ingen präst. - Jag glömde att han också omkom.
Mitt folk behöver förlåtas för sina synder.
Allt för att hålla tankarna undan deras korrumperande kött.
De är rädda. De söker syndaförlåtelse.
Jag bönfaller dig, fira nattvarden.
Vill du jag ska medla på deras vägnar? Det passar knappast mig.
- Nämn ditt pris. - Mitt pris?
Vad grov du har blivit och vårdslös med ditt hår och klänning.
En förtjusande liten vilde.
Men jag måste vara försiktig. Vällust...
är Djävulens vapen för att fånga våra själar.
- Då är det bäst du håller dig undan. - Vänta.
Vad är värdet av nattvarden?
- Vem har nyckeln? - Min make.
Det måste väl finnas något annat sätt genom vilket den kan avlägsnas?
Naturligtvis.
Nattvarden först, sedan hittar vi ett sätt.
Jag försäkrar dig om att det kommer vara lysande.
En sak till, Matilda.
Det finns fortfarande en fråga om en liten handpenning.
Tunemos et apta.
Dum dratu anazapta.
In nomine Patris, et Filli, et Spiritus Sancti.
Amen.
et vobis, fatres, quia peccavi nimis...
cogitatione, verbo et opere, mea culpa.
Mea culpa, mea maxima culpa.
Ecce agnus dei qui tollis peccatamundi.
Ecce agnus dei qui tollis peccatamundi donna nobis...
Du!
Dåre.
- Du borde ha låtit henne ruttna i skogen. - Jag var tvungen att hjälpa henne!
- Gud hjälpe dig om du visste något!
Jag svär, sir, hon lämnades för att dö!
Gud är mitt vittne, samma ögonblick som jag såg henne gick jag till dig.
Jag hjälpte henne inte. Jag rörde henne inte ens.
Han måste ha skyddat henne. Jag fick reda på det idag-
- när han kom till min dörr, vädjande om hjälp.
Hon var min hustru.
Hon får vila bland oss. - Gör dig av med den saken.
Vänta! En pojke. Min herre, det är en pojke. En son.
Få se om jag förstår dig.
Menar du att jag ska adoptera denna oäkting?
- Gör dig av med den. - Gör dig av med den. Glöm allt.
Glöm allt? Jag vill att alla ska minnas det.
Jag kommer aldrig att glömma.
Ta inte barnet! Jag ber er, ta inte honom!
- Varför har du kommit hit? - Ta en gissning.
Gud hjälpe oss!
Libera me per hoc sactosanctum.
Corpus et Sanguinem tuum.
Corpus tuum Domine quod sumpsi et Sanguis quem potavi.
Min dam.
- Min dam. - Vad gör du här?
- Din vän som kallar sig fransk... - Du framhärdar detta?
Ja, och denna gång kan inget tysta mig.
- Kristi lekamen. - Amen.
- Har jag inte varnat dig? - Ja, ja, du ska få mig piskad.
Du ska ha tur om du får chansen för han har kommit för att slakta oss.
- Kristi lekamen. - Amen.
Hörde du vad jag sa? I hans mors namn, Joan de Mellerby.
Hans mor? Joan? Vad vet du om henne?
Vad vet jag? Jag som räddade henne, skyddade henne i nio månader-
- och var med vid hennes barns födsel. - Ett barn? Du hittar på detta.
Detta var vad det kostade mig, min dam!
- Kristi lekamen. - Amen.
- Vad hände med barnet? - Ingen oäkting var lika oönskad.
En mor och en hel flock med fäder.
Inte en enda av dem närmade sig honom, inte ens de som tyckte synd om honom.
Din make försäkrade sig om det. De märkte honom med ett kors.
- Kristi lekamen. - Amen.
"Ni kommer att kvävas av mitt blod."
Kristi lekamen.
"Ni kommer att kvävas av mitt blod" är vad hon sa!
Matilda?
Jag vet vem du är.
- De valde att glömma. - Jag ber dig, upphäv vad du har gjort.
Jag kan inte. Det kan inte upphävas.
Det är inte över än.
Se mig i ögonen.
Vad ser du? Berätta, vad ser du?
Moln. Jag ser moln.
Hem.
Walter!
Hora!
Välkommen hem.
Vem är du?
Hör du mig?
- Vem fan är du? - Du märkte mig som oäkting!
Märkte? Märkte dig?
Din jävel, jag dödade dig! Jag mördade dig!
Vem är du? Vem skickade dig?
De ljög för dig! Märkningen var inte tillräckligt!
Barnet var dött! Hör du mig?
Du är för i helvete död! Jag åt ditt hjärta!
Jag slet det ur kroppen med mina egna händer!
Jag åt ditt hjärta och slängde resten av din kropp till de jävla svinen!
Hör du mig? Du blev ett kadaver åt den förbannade Djävulen!
Vem är du?
Vem skickade dig? Vem skickade dig?
- Vem skickade dig? - Anazapta.
Är det över nu?
William?
William!
UNDER ETT HELT ÅR SPREDS PESTENS FÖRSTÖRELSE GENOM ENGLAND.
VID SLUTET AV 1349 KUNDE DE LEVANDE KNAPPT BEGRAVA DE DÖDA.
NÄSTAN HÄLFTEN AV BEFOLKNINGEN DOG.