-Hejsan, solstråle. -God morgon, Jen.
-Vaken än? -Nu är jag det.
INKOMMANDE VIDEOSAMTAL
-Hej. -Hej.
Vilken är din outfit för dagen?
Jag har begränsat det till två. Redo?
Jag gillar inte den så mycket.
Okej... En tidlös dräkt.
Den kan jag låna. Den är trés söt.
-Tycker du? -Definitivt. Min tur.
Tre ord. O-tro-ligt!
-Tack, Jen. -Vi ses. Du vet var.
Som alltid.
Jag fattar inte, pappa. Om du inte gillar tidningen,
varför läser du den dagligen?
För att jag är reporter, Taylor. Jag är nyfiken.
Det är viktigt att ha koll på konkurrensen.
Konkurrerar The Daily Examiner med The New York Times?
-Det är svårt att tro, men sant. -Jag läser den religiöst.
Är det knaprigt, Gilda, som jag gillar det?
-Som träkolsbriketter. -Underbart. Tack.
Kan du skicka baconet?
Slå av helljuset innan jag gör det åt dig.
Kan ni två komma överens när jag är bortrest?
Jag kan försöka, men hon verkar inte kunna det.
Kan inte och vill inte är två olika saker.
-Lex, det är din artikel i tidningen. -Vad?
Blä, ett geggigt kärleksfoto.
"LÄRARFÖRBUNDET"
Otroligt.
Jag lämnade in den till Junior- journalistkolumnen för veckor sen,
-och de tryckte den. -Du har valts ut. Det är underbart.
Verkligen, raring. De tryckte ditt foto.
Jag använde Taylors digitala spionkamera. Den fotar runt hörn.
-Vad handlar artikeln om, Lex? -Använde du min kamera?
Det är en story om ms Dawson och hennes vänskap med mr Walker.
De är lärare vid Millington.
Låter som en mänsklig aspekt.
Definitivt en mänsklig aspekt.
Skvaller.
Hallå? Ja, hon kommer ner.
-Vi firar när jag är tillbaka. -Okej.
Vi ska shoppa på Madison Avenue. Bara vi två.
Låter gå. Måste sticka.
Mamma, kan du inte ta Lexy med dig?
Om jag bara kunde ta med er alla.
Det är dags att ge sig av.
Allt går säkert bra medan jag är bort.
Gör det inte alltid det?
Ha en framgångsrik resa.
-Hej då, tjejer. -Hej då, mamma. Älskar dig.
Sköt er i skolan.
Coolt.
Ja.
Omöjligt.
-Hej, Lexy. -Hej, Lexy.
-Hej.
Vad händer?
Grattis, Lexy. Det är spännande. The Daily Examiner!
Mr Walker och ms Dawson? Omöjligt.
-Vem kunde ana? -Vilken skandal.
-Du är strålande, Lexy. -Tack, hörrni.
-Hej. -Hej.
-Hej, Lexy. -Hej.
Herregud, det är mr Walker.
Jag vet inte vad ms Dawson ser i honom.
Och den hemska gröna rocken.
Hej, mr Walker.
Lexy...
Jag mejlar det där genast, Jack.
Tack.
Mr Walker.
Det är ms Stern, kontrollfreaket till antagningsansvarig.
Får jag tala med dig?
Absolut, ms Stern.
Vi ses på lektionen.
Vilken artikel.
Såg du den?
Hedda Hopper är chanslös mot dig.
Hedda vem?
Du kallar dig själv för författare. Du borde veta.
Hon var den mest kända skvallerkolumnisten nånsin.
Jag är ingen skvallerkolumnist.
Jag ger råd i skoltidningen.
Artikeln i The Daily Examiner har en mänsklig aspekt.
Visst.
Vad är din hemlighet?
Om jag berättade vore det ingen hemlighet, eller hur, Gabe?
Hur fotade du mr Walker?
Han låter sig inte ens fotas för årsboken.
Som de säger: "En bra reporter jobbar hela tiden."
-Hej, Gabe. -Hej, Jennifer.
Hej då, Gabe.
Är du spänd inför att få in din artikel i The Daily Examiner?
-Alla pratar om den. -Jack Downey sågade den.
Det är klart. Han är svartsjuk.
-Tror du det? -Kom igen.
Du tog ett otroligt foto på din lärares bra sida,
sen skrev du en grym artikel om deras hemliga romans,
och den råkade tryckas i en stor New York-tidning.
Tänk på det. Skoltidningens redaktör
blir överglänst av nån ur sin egen personal.
-Det här dödar honom. -Du har rätt, Jen. Tack.
-Vad är vänner till för? -Så sant.
Tror du att ms Dawson såg fotot?
Jag vet inte. Det är svårt att avgöra.
Kan jag få er uppmärksamhet, tack?
Hallå!
Som ni vet är det karriärveckan, och vi är ärade
att ha så många talangfulla föräldrar som deltar.
Jag vill ha er uppmärksamhet när de talar.
Vår första talare
är en 12-års veteran från CIA,
med tio år som hemlig agent.
Applådera för
mrs Sommerville.
Tack, ms Dawson.
En CIA-agents liv
kan vara spännande.
Man får resa världen runt, utforska olika kulturer,
träffa intressanta människor. Men...
Det är ett ensamt liv, fyllt med tomma hotellrum
och sena måltider på ruttna restauranger.
Man börjar sakna sin katt.
THE MILLINGTON BUGLE TIDNINGSKONTOR
Jag kan skriva en.
Jack, Kan du kolla på dessa modeller?
Min hjärna har en härdsmälta. Kan vi gå hem än?
Vad ska människorna i skolan göra utan mig? Lyssna.
"Kära Lexy, min vän och jag bråkade.
"Vi blev sams igen, men de taskiga saker hon sa gör ont.
"Vad ska jag göra? Signerad, Ledsen."
Det här gör mig ledsen. Vad föreslår du, dr Gold?
Hon måste vara ärlig och berätta vad hon känner.
-Det hade jag gjort med dig. -Och jag med dig.
Sen ska hon belöna sig själ som talat ut
genom att köpa en gullig handväska med jelly roll-mönster.
Utmärkt råd.
Hon kommer genast må bättre.
Definitivt.
Allihopa, det är dags för vårt veckomöte.
Först på dagordningen,
som de flesta redan vet
hedrades Lexy Gold idag av The Daily Examiner,
som publicerade en artikel och foto
som hon skickat in till deras Juniorjournalismsektion.
Applåder för henne.
-Så ja. -Ja.
Er redaktör, Jack Downey, vill säga några ord.
Vill jag det?
Jag menar, jag vill.
Tack, mr Goldblum.
Jag vill bara säga att vi alla är stolta
när en av våra egna kan ta sig till en mer synlig plattform.
Speciellt en kollega från våra mjukare nyhetsområden.
Grattis, Lexy.
Idag The Daily Examiner, imorgon The Post.
-Ja. Grattis. -Ja.
-Gudinnan på bergstoppen. -Tack, Jen.
Jag behöver din text om du ska vara med i nästa upplaga.
-Den här storyn är gamla nyheter. -Vet du vad, Jack?
Jag är skyldig dig ett tack.
Det var för att du vägrade trycka min story i skoltidningen
som jag skickade in den till The Daily Examiner.
Gertrude, du skrämde mig.
Jag vill prata med dig.
Vad mer finns det att säga?
Jag förstår inte.
Prata inte så högljutt.
Jag har aldrig...
Jag avsåg aldrig att såra dig.
Verkligen? Vad avsåg du att göra?
Vad har förändrats? Vi hade en massa planer.
Orlando, jag älskar dig.
Jag älskar inte dig.
Det är det som förändrades. Förstår du det?
Jag får väl försöka.
Jag ångrar att jag nånsin träffat dig.
Om du tror att jag fortsätter passera dig i dessa korridorer,
har du helt fel.
En av oss måste lämna Millington,
och det blir inte jag.
-Hej, ms Dawson. -Hej, Lexy.
Hej. Är du redo för sängen?
Ja. Jag ska bara svara på mejlen för min kolumn.
Det finns inte nog med timmar på dagen.
Förlåt att jag missade middagen.
Presskonferensen jag täckte drog ut på tiden.
Borgmästaren bad statens lagstiftare att öka anslagen
till stadens skolor, och saker gick inte så bra.
Det är okej, pappa. Det låter viktigt.
Inte lika viktigt som du. Läggdags.
-Hur var din dag? -Den var okej.
Jag läste din artikel.
Bra jobbat. Den är välskriven.
Du har ett bra tema.
Jag skulle kalla den för ett hjärtvärmande stycke journalistik.
-Verkligen? -Absolut.
Pappa, har du nånsin skrivit nåt som...
...fått nåt annat hända?
Visst. Det är det journalism handlar om, du kommer dit.
Det här är bra jobbat, Lex. Du borde vara stolt.
Jag är verkligen stolt. Jag bara...
Jag vill skriva ett hårt nyhetsstycke. Som du.
Man börjar inte med hårda nyheter.
Man jobbar upp sig dit. Det var så jag gjorde.
Hur?
Jag jobbade på The Mercury Herald
på annonsavdelningen när jag fick ett led på nåt.
Jag undersökte lite på egen hand och upptäckte
att giftigt avfall hade dumpats under en lokal hamburgerbar.
Jag föreslog storyn och hamnade på The Heralds första sida.
Efter det, blev jag skribent.
Det finns storyn överallt, Lex.
Du måste hålla ögonen öppna,
och när du får en magkänsla om nåt, undersök det.
-Det kan jag nog göra. -Jag vet att du kan.
Du anar inte vad hårt arbete,
fantasi och lite tur kan föra med sig.
-God natt. -Pussar och kramar, pappa.
Pussar och kramar, min rara flicka.
I eller runt fordonet.
Som ni ser bakom mig, är fordonet en ljusfärgad sedan.
Alla som kan ha sett vad som skedde...
-Hur mår du? -Bra. Tack.
THE DAILY EXAMINER - TIDIG UPPLAGA "LÄRARE FRÅNVARANDE"
Lexy, raring, vakna.
Pappa, vad är klockan?
Älskling, jag har nåt att berätta och det blir inte lätt.
Jag fick ett samtal från redaktörerna på tidningen,
och din lärare, mr Walker...
Han är borta.
Vänta. Vad hände?
Det finns inte mycket info än,
men de hittade hans bil i East River tidigt i morse.
Herregud. Och mr Walker?
Han har inte hittats än.
Det är mycket spekulationer, men det ser inte bra ut.
Det här blir en tuff dag för dig. Du kan förbereda dig,
och jag kan gå med dig till skolan.
Det här är otroligt.
Jen, vakna!
Mr Walker... Han är borta.
Han är vad?
Nyheter om mr Walkers bisarra försvinnande
sprider sig fortare än ryktet om rea på Barney's Warehouse.
Om han satt fot i den giftiga floden,
måste han avgiftas från topp till tå.
Inte ens fisken vill bo där.
Jösses, det är många kameror här.
Jag hoppas de får in min bra sida.
Det enda som är bra med att sörja är att svart alltid är inne.
Den som tänkte på det var så långt före sin tid.
Det är otroligt hur mycket täckning mr Walker får.
Vem kunde ana att han var så populär?
Ms Sters utstyrsel är att dö för.
Är det inte märkligt att han försvinner dagen efter min artikel?
Det är en skam.
En skam? Det är för udda.
Lexy, vad är nytt om mr Walker?
-Vad? -Kom igen.
Jag vet att du har detaljerna. Var är han?
Jag har ingen aning, Gabe, men du börjar gå mig på nerverna.
Som ni alla vet, har vi haft en kris på skolan.
Mr Walk...
Mr Walker...
Lektionerna fortsätter som vanligt tills vidare.
Vår nästa gästtalare är här.
Han är en småföretagare
som är en prisbelönt uppstoppare.
Allihopa, mr Greenblatt.
Stackars ms Dawson. Mannen hon älskar är borta,
och ännu värre, dumpade han henne igår.
Hon verkar tröstlöst. En djupmassage
på Peacock Spa gör underverk för henne.
Om det är möjligt,
slå in fisken i en blöt handduk.
-Sen... -Ursäkta, ms Dawson.
Är Lexy Gold här?
Jag?
-Alexandra Gold? -Är jag i trubbel för nåt?
Nej. Jag undrade om jag kunde ställa några frågor.
Jag är detektiv Potter. Slå dig ner.
Hur vet jag att du är en detektiv?
Jag förstår att du skriver
en skvallerspalt för skolans tidning?
Det är en frågespalt.
Du verkar ha specialkunskap om ett förhållande
mellan mr Walker och ms Dawson. Stämmer det?
Innan jag går vidare, vill jag gratulera dig
på din artikel i gårdagens Daily Examiner.
-Den var imponerande. -Såg du den?
Ja. Med ett härligt foto. Tog du det?
Ja. Tack.
Tills min artikel publicerades, var jag den enda
som visste hur kära mr Walker och ms Dawson var.
Jag berättade för min bästa vän Jennifer.
Och sen igår...
-Vad hände igår? -De gjorde slut.
Han gjorde slut med henne. Ms Dawson var verkligen upprörd.
-Bevittnade du det? -De bråkade,
och hon sa att en av dem skulle lämna Millington,
och att det inte skulle bli hon.
Hon kanske kan vara till stor hjälp.
Jag hör av mig om jag har vidare frågor.
Detektiv Potter, sir,
har nån berättat att du skulle se bra ut utan knopparna?
Nej.
Du borde överväga det.
Det är allt, ms Gold. Tack för din tid.
Nöjet var mitt.
Ms Dawson. Jag är detektiv Potter.
Slå dig ner.
Har ni hittat honom?
Nej, inte än.
Vem tjuvlyssnar du på den här gången?
Det är en detektiv där inne med ms Dawson.
Fler än en källa bekräftar
att du och mr Walker hade romantiska förbindelser.
-Stämmer det? -Ja.
När såg du mr Walker sist?
Igår eftermiddag.
Såg han arg ut? Var han upprörd?
Han var helt okej.
Verkligen? Jag hörde från en av dina studenter att du hade
ett allvarligt bråk med mr Walker igår
och hotade honom ifall han inte lämnade skolan.
Stämmer det?
Går det bra att följa med mig till stationen för vidare frågor?
Jag får nog kontakta min advokat.
Nej. Detektiven tror att ms Dawson hade nåt
att göra med mr Walkers försvinnande, och allt är mitt fel.
Smickra inte dig själv.
Han är huvudmisstänkta, utan din stora käft.
Det enda hon är skyldig till är att älska honom.
Det är definitivt ett brott.
Varför inte säga som det är?
Hon hotade honom igår. Vi båda hörde det.
Nej. Hon sa att skolan inte var stor nog för dem båda.
Hon för tanig för att mörda nån.
Har du inte hört om Lizzie Borden, den läckra mörderskan?
Jag tror att jag har hört om Dizzie Borden.
Jag tror inte att ms Dawson dödade mr Walker.
Vem gjorde det då?
Jag vet inte. Vem sa att han mördats? Det finns ingen kropp.
De hittade hans bil, men ingen mr Walker.
Vad som helst kunde ha skett. Han kanske togs som gisslan.
Du har varit amatördeckare lite för länge, Kitty Drew.
Jag ska till botten med det här, Jack Downey,
och det ska bli förstasidesstoff. Sanna mina ord.
Du vet inget om mr Walker.
Jag är den enda som känner honom, och bryr sig om honom.
Du har rätt.
Så mycket som det smärtar mig att säga det, Jack,
borde vi slå ihop oss och utreda det här tillsammans.
-Vad är poängen med det? -Två huvuden är bättre än ett.
Om du hjälper mig, kan vi lösa fallet.
Skojar du?
Om du bryr dig om mr Walker, visar du det på ett märkligt vis.
Ska du luta tillbaka och göra inget?
Hur kan nån så självisk få mig att känna mig så skyldig?
Det är en gåva.
Lova att inte berätta för nån.
Koppla av. Vem ska jag berätta för?
-Jag visste det. -Visste vad?
-Att du gillade honom. -Jen, det här är affärer.
Jag sa till Jack att jag ringer honom imorgon angående när vi ska ses.
Har du hans nummer? Gulligt.
Jen, vad vet du om Jack?
Inte mycket. Jag är inte intresserad, men du borde vara det.
-Vad? -Inse fakta. Han gillar dig.
Det är därför han behandlar dig som en returvara från outlet.
-Tack. -Han är ganska söt.
Han är lång, mystisk. Din typ.
Det är omöjligt, Jen. Jag har ingen typ.
Hej, pappa.
Hej, raring. Hur var skolan?
Okej.
Har du hört nåt nytt om mr Walker?
De berättar inget på skolan.
Jag hörde att de skickat fler dykare för att leta
i området där de hittade hans bil,
men jag tror inte de hittar nåt. Det är starka strömmar i det området.
Om du hade täckt storyn, var hade du börjat?
En bra reporter börjar alltid
vid subjektets bakgrund för information.
Vilken sorts information?
Allt som verkar ovanligt,
för att ibland när man sammanställer mycket fakta,
-leder det till svar. -Det låter som detektivarbete.
Bra reportrar är som detektiver. De kan inte förlita sig på polisen.
De måste utreda på egen hand.
-Det låter vettigt. -Nej, vänta lite.
Jag ser dina hjul snurra.
Mr Walkers försvinnande är ingen mänsklig aspekt, Lexy.
Det är ett allvarligt fall.
Jag vill inte att du blandar dig i.
Kom igen, pappa. Jag var bara nyfiken.
Oroa dig inte. Hakuna Matata.
KOM INTE IN - FARA TILLTRÄDE NEKAS - PRIVAT EGENDOM
-Vem där? -Vem tror du?
Var snäll eller stick.
Får jag snälla komma in?
Vad vill du?
Inget. Jag tänkte nu när mamma är borta,
kolla till dig, se hur du mår. För att jag bryr mig.
-Tror du att jag är en idiot? -Faktiskt...
Jag gillar vad du har gjort med stället.
Vad är allt skräp till för?
Det är inte skräp. Det är viktiga grejer.
Är den här viktig?
Det är en osynlig avlyssningsenhet.
Det betyder hemlig.
Lyssna här. Lägg den mot örat.
Coolt, va? Den här är min favorit. Det är en armbandswalkie-talkie.
Man måste ha den för handsfree agent-till-agent-kommunikation.
Var får du allt detta från?
-Den lokala spionbutiken. -Har aldrig hört talas om den.
Den ligger tvärsöver gatan från där mamma går på pilates.
FRÅGA PERSONALEN TOPPHEMLIGT
De här grejerna är otroliga.
Titta, dummer.
Det är coolt. Hur listade du ut det?
Min töntiga syster har nåt liknande hemma.
Kan jag hjälpa er?
Ja. Vi vill ha lite spionutrustning.
Ni har kommit rätt. Kom hit. Jag ska visa er nåt.
Backspegel-glasögon. Coolt.
Vad är detta?
Jag var i grannskapet, och tänkte komma förbi.
-Vad gör han här? -Vem?
Han?
Det är "han" jag pratar om.
Det en finns en bra anledning...
Lyssna, Lexy. Det är bara en tidsfråga
innan Dan Rather och Diane Sawyer kommer för att täcka
mr Walkers försvinnande, men... Jag ska den exklusiva storyn.
Ska du ha storyn? Det är min story.
Vad pågår? Vad gör de här?
Vad gör ni här?
Om två sekunder, kommer ni båda att avguda mig.
Är ni redo? Gabe bor tvärsöver gatan från ms Dawson.
Och poängen är?
Om vi iakttar henne i några dagar
och inget misstänkt äger rum,
kan vi rentvå hennes namn.
Eller bevisa att hon hade nåt med Walkers försvinnande att göra.
Exakt.
Cool kamera.
DIGITAL ÖVERVAKNINGSKAMERA
Känn er som hemma, hörrni.
Jag hämtar menyn och vi kan beställa lunch.
Det är så den andra halvan lever.
Vad är nästa steg, Lex?
Vårt uppdrag är att identifiera misstänka aktiviteter
eller ledtrådar som leder oss till vad som hänt mr Walker.
Okej.
Trots att vi har utrustningen,
kan inget ersätta ögon, öron och magkänsla.
Vi borde dela och härska.
Bra idé. Jag föreslår att jag och Jennifer letar ledtrådar i Walkers hus
medan ni går till Gabes hus och håller koll på Dawsons hus.
-Fick du tag på Walkers adress? -Ja, den är i Carroll Gardens.
Det är i Brooklyn.
Brooklyn? Jag traskar inte hela vägen till Brooklyn.
Jennifer, en bra spion ifrågasätter inte sitt uppdrag.
Och? Jag är inte bra spion. Jag överlever.
Jag följer väl med dig.
Det var jag rädd för.
-Vad gör du? -Vad ser det ut som?
Jag ringer en bil.
Är du galen? Stormatchen är ikväll. Det blir stillastående köer.
Dyker vi upp i en rikemansbil,
sticker ut vi som bara den.
Tunnelbanan är enda sättet.
Attans! Du fick mig att ringa fel nummer.
Jag fick dig att ringa fel nummer.
Har du aldrig åkt tunnelbanan?
Snälla! Självklart har jag det! Jag åker den hela tiden.
Kom igen då.
Lexy!
Jen, kom upp.
Det här är inget fototillfälle.
Kom igen. Sätt fart.
Vänta, jag gör några taktiska justeringar.
Då så.
Okej.
Vilket bibliotek.
Det är min livssamling.
"Gabes födelse"?
Har du det på band?
Ja. Min pappa fick igång mig vid tidig ålder,
-jag har spelat in saker sen dess. -Imponerande.
Okej.
Allt är nästan klart.
-Och... Action. -Det här är spännande.
Hon kanske inte är hemma.
Ja, du...
Du måste sitta och vänta och... Ja.
Ja, jag klarade det. Jag måste berätta för Jennifer.
Så intressant.
Så roligt. Vem kunde ana?
Det är åt det hållet.
Det är faktiskt åt det hållet.
Ursäkta, ser du pappret i min hand?
Det kallas för karta, och enligt det,
-ligger mr Walkers hus åt det hållet. -Just det.
För det första...
Så där ja. För det andra, det är åt det hållet.
Jag har varit där tidigare.
Titta! Hon är hemma.
Jag älskar den här träningsvideon!
Är du galen? Hon kan vara en mördare.
Jag känner mig som en skyltdocka.
Som en skyltdocka på visning.
Ursäkta oss, sir.
Såg inte mannens rock som den
mr Walker brukade ha på sig?
Jag vet inte. Jag la inte märke till den.
Jag är säker på att det var mr Walkers rock.
Hur många såna fula gröna kappor kan det finnas i en stad?
Vid början på skolåret
kom jag hit för att hämta mr Walkers gamla dator.
Det är här borta.
Okej, jag ringer dig senare.
-Herregud. Titta! -Det är ms Stern.
Jag är förvånad att hon inte har näsblödning
av att vara söder om 14th Street.
Lustigt, du har inte näsblod.
Vad gör ms Stern hos mr Walker?
Vänta. Jag såg dem
ha en märklig konversation dagen innan han försvann.
-Jaså? -Det är lite misstänksamt.
Misstänksamt på vilket sätt?
Jag vet inte. Jag bara påpekar det.
Vi kollar hos mr Walker.
Borde vi gå in?
Vi kom väl hela vägen hit?
Det är som om han var nyss här.
Jag gillar amatördeckar-grejen.
Jag kan nog bli bra på det.
Jag är rädd. Vi sticker.
Vi kom just hit. Vi tittar runt lite.
Visst.
Titta här. "NP".
Jag undrar vad det står för.
Gabe, titta!
Vem är det?
Mr Goldblum?
Detektiv Meany.
Ni två är på privat egendom.
Insåg ni att det var mot lagen?
-Nej, sir. -Det gjorde vi så klart inte.
Det är det. Vilka är ni och vad gör ni här?
Jag är Lexy Gold och detta är Jack Downey.
Vi är mr Walkers elever.
Lever han, sir?
Det är...polisens ensak,
men om ni vet nåt om hans försvinnande,
borde ni berätta för mig nu.
Vi vet inget, sir.
Är ni säkra på det?
Vi är helt säkra på det.
Vet du vad klockan är?
Hon är 15.30.
Hur länge har du varit polis?
Sa du 15.30? För att vi är sena till middag.
Det är väl lite tidigt för middag, Jack?
Visste du att det är bättre att äta stora måltider tidigt på dagen?
-Det är bra för matsmältningssystemet. -Nej, det visste jag inte.
Vi måste hela vägen tvärsöver stan...
Vi måste dra.
Vi ses väl, detektiven.
Just det. Vi måste dra. Hej då.
Är du helt från helt vettet?
Jag har aldrig sett dig sån. Du var rädd, eller hur?
Jag är inte rädd. Jag ville inte förarga detektiven. Han var skum.
-Han är ingen detektiv. -Hur vet du det?
En New York-detektiv har inte råd med
platinaklocka, Pamonikostym och alligatorstövlar.
En privatdetektiv kan ha rika klienter
och en massa pengar, speciellt i New York.
Kanske, kanske inte.
Förresten, hur kan du känna igen en Pamonikostym från tvärsöver rummet?
Lita på mig, jag känner igen en kopia lång väg.
Den var äkta vara. Samma med klockan. Det bästa.
Platinumband med 18-karats detaljer och pärlvisare
som visar tiden i två olika tidszoner samtidigt.
Den är så inne. Det är min New York-sensibilitet i full fart.
Vem kunde tro att din besatthet av materiella ting
-kunde vara till nytta? -Jag tar det som en komplimang.
Tror du att ms Stern och Meany
har nåt i kikaren?
Jag vet inte, men vi kollar upp honom.
Bra idé. Vi går hem till mig.
Nej, vi ska till mig. Det ligger här.
Bor du i Brooklyn? Varför sa du inte det?
Ingen frågade. Alla antar att om man går i Millington,
har man dörrvakt och sommarhus och allt det där.
Vi har inte nåt av det där. Jag går i Millington på stipendium.
Verkligen?
Hej, mrs Jenrette.
-Hej, Jack. -Ja, verkligen.
Brooklyn är inte lika fisförnämt som Upper East Side, okej?
Jag trivs här. Alla är coola.
Du känner säkert inte dina grannar.
Vi har inga grannar för att vi äger hela våningen.
Jag träffade de under oss en gång när jag översvämmade badkaret.
Översvämmade badkaret. Kom igen.
Mamma, jag är hemma!
Hej.
Vad gör din mamma hemma mitt på dagen?
Hon är akutsjuksköterska.
Hon jobbar nattskift. Hon är ledig på dagarna.
Verkligen?
Nåt luktar utsökt.
Hon är en underbar kock.
-Lagar hon mat? -Ja. Kom igen.
-Hej. -Hej, mamma.
Det här är min vän Lexy från skolan.
Hej, Lexy. Trevligt att råkas.
Detsamma, mrs Downey.
Jag är lite sen, Jack. Kan du diska sen?
Visst, mamma.
Vill du ha en citronruta?
-Det här utsökt. -Tack.
Vad jobbar ni två på?
-Det är bara... -Ett skolarbete.
Ett skolarbete. Vi går till övervåningen.
Okej.
-Okej. -Trevligt att råkas, Lexy.
Detsamma.
Det är min bror.
-Har du en bror? -Ja, det är Todd.
-Bor han här? -Nej.
-Var är han? -Han är i flottan.
Verkligen?
Han är stationerad i Hawaii.
Det är underbart där. Grand Makiki är att dö för.
Jag fick den bästa ansiktsbehandlingen sist jag var där.
Vilken är din favoritö?
Jag vet inte. Jag har aldrig varit i Hawaii.
Todd och jag delade det här rummet innan han reste iväg.
-Du saknar väl honom. -Ja.
Var är din pappa?
Han dog för några år sen.
Herregud. Jag är så ledsen, Jack.
Det är okej. Han var sjuk länge,
men vi tog hand om honom.
Det måste ha varit tufft.
Det var okej.
Jag älskade min pappa.
Ska vi kolla upp Meany?
Här.
Vad är troféerna för?
Jag gillar bowling.
Jag har hört att man måste ha skor som andra haft på sig.
Äkta bowlare har egna skor.
Jag är inte säker, men de måste nog ha egna sockor och underkläder.
Det är bara de bästa bowlarna.
Är denna datorn som mr Walker gav dig?
Jag förstår varför. Den är uråldrig.
Privatdetektivannonser
Det verkar finnas en Charles Meany licensierad
som privatdetektiv i New York.
De kan finnas fler än en Charles Meany,
eller så ljuger han.
Eller så är detta den Charles Meany vi träffade idag.
Kan vara.
1 NYTT MEDDELANDE
-Det är omöjligt. -Vad är omöjligt?
Jag har ett mejl.
Vilken överraskning, du har väl vänner.
Vem är det från?
Det är från mr Walker.
Vad? Vänta lite. Vad är det?
Det är rekommendationsbrevet han lovade
för förnyelsen av mitt Millington-stipendium.
Udda. Brevet är daterat som flera dagar gammalt,
men det skickades bara igår.
Hur kan en död man skicka mejl?
-Lexy, jag kom på en sak. -Vad?
-Det här var mr Walkers dator. -Ja.
SYSTEMINFO - DENNA PRODUKT LICENSERAS TILL: NICHOLAS PETROSSIAN
Titta här. "Nicholas Petrossian". NP.
Det är initialerna på portföljen i mr Walkers hus.
Lexy vill att vi ses hos henne.
Just när det började bli spännande att iaktta ms Dawson.
Jag lämnar kameran igång så vi kan kolla senare.
Ifall nåt händer.
Mr Walkers riktiga namn är alltså Nicholas Petrossian?
Man kan inte klandra honom för att byta ett sånt namn.
-Borde jag byta mitt namn? -Visst, varför inte?
Vi går igenom dagens utveckling.
Vi såg ms Stern lämna mr Walker...
Jag menar, Petrossians lägenhet i Brooklyn,
där en tvivelaktig detektiv påstod sig vara "på fallet".
Mr Goldblum lämnade ms Dawson lägenhet.
Och nån hemlös kille hade mr Walkers jacka på sig.
Det är så bisarrt. Vad hade ms Stern på sig?
Det var svårt att avgöra.
Ursäkta mig. Vem bryr sig?
-Kan vi fortsätta? -Skit samma.
-Fortsätt. -Okej.
Vi vet inte varför ms Stern var i mr Walkers lägenhet.
Glöm inte att hon bråkade med mr Walker innan han försvann.
-Ja. -Helskumt.
Exakt vad jag tänkte, Jen. Den här detektiven var...
Vad är fel på honom?
Inget egentligen. Han var läbbig,
och klädde sig för pråligt för att vara detektiv.
Cameron Diaz klädde sig pråligt i Charlie's Angels.
Jen...
Det verkar som att mr Goldblum är på nåt sätt...
...inblandad med ms Dawson?
Men bara igår krossade mr Walker hennes hjärta.
-Och då hotade hon honom. -Saftigt, va?
Mr Goldblum och Dawson kanske konspirerade för bli av med Walker.
Vad är deras motiv? Bara för att han var i Dawson hus...
Med sina armar runt henne.
Hon var svartsjuk.
Hur förklarar vi den hemlösa killen?
Jag vet inte, men det kan inte finnas fler än en
sån ful Aussierock i New York City.
Kanske hittade killen den.
-Omöjligt. -Vad har du här, Jack?
Jag sökte på namnet Nicholas Petrossian,
och detta kom upp i The Arizona Dispatch.
"Nicholas Petrossian, en bankir, försvann mystiskt,
"och det finns bevis som tyder på att han kan vara död.
"Nyligen hade han åtalats för bedrägeri och förskingring."
"Petrossian efterlämnade sin mamma som bor i Brighton Beach."
Jag tycker att vi besöker henne.
Visst. Jag letar upp hennes adress.
Du borde ha sätt min utstyrsel. Den var så söt att alla stirrade.
Jag hade söta svarta capribyxor
med en leopardmönstrad T-shirt och tjocka skor...
Jag kanske underskattade Jack all denna tiden.
Han är mer än jag trodde.
Det måste vara svårt för honom att gå i en skola långt hemifrån.
Med sin bror borta och sin pappa...
Jag vet inte vad jag skulle göra utan min pappa. Hans mamma är rar.
Jag skulle kalla dem klassiska Mary-Janes, med tjocka sulor,
kardborrband och fyrkantiga tår. Grundläggande Prada-kopia.
Han verkar alltid vara ensam. Jag undrar vem hans bästa vän är.
Jag gillar att umgås med Jack.
Herregud! Vad säger jag?
-Jag har den. -Vad?
Mrs Petrossians adress.
Seriöst? Hur gjorde du det?
Jag använde Brooklyn-sunt förnuft. Jag kollade i telefonkatalogen.
-Omöjligt. -Möjligt.
Hon var i vita sidorna.
Vi borde åka dit efter skolan.
-Okej. -Visst.
-Jag visste det. -Vad?
Kom igen, Jen. Det här är jobb.
-Det funkar, menar du. -Vad funkar?
Du gillar Jack. Kan du inte erkänna det?
Det är där borta.
Så sött! De har en önskebrunn.
Hej. Ursäkta att vi stör, madam.
Vi letar efter Nicholas Petrossians mamma.
Det finns ingen här vid det namnet.
Det är inget namn man glömmer. Om du kanske tänkte efter...
Jag är ledsen.
-Släpp in dem. -Hur tänker du?
-De är okej, mamma. -Gör inte detta.
Mr Walker!
Kom in.
Vill ni ha nåt? Ålen är underbar.
Färsk. Den simmade omkring i morse.
Nej, tack.
Jag åt nyss.
Okej.
Ja.
Det är ett bedårande smycke du har på dig.
Verkligen? Tack.
Jag hittade det för många år sen i en loppis utanför Reno.
Jag köpte det med mynten jag vann på spelautomaterna.
Det är otroligt att du lever, mr Walker.
Vi tänkte det värsta.
Vad är det som pågår, mr Walker?
Det är komplicerat.
Jag försökte övertala honom att låta bli,
men han är lika envis som sin far.
Låt mig inte komma igång.
-Tack, mamma. -Ja.
Vill du berätta om bedrägeri och förskingringen
du åtalades för -87? Vi fick reda på det.
Jag borde inte vara förvånad. Ni gör alltid er läxa.
Jag är oskyldig. Jag blev ditsatt.
Det tål att upprepas.
På 80-talet, var jag en ung, ivrig bankir i Arizona,
jobbade hårt, försökte ta mig uppför karriärstegen.
Jag hade fått in ett stort, viktigt konto,
och alla började lägga märke, speciellt Granville.
Jag var på toppen.
Herrar!
Vem är Granville?
Det var min chef.
Jag gillade aldrig den mannen.
Mamma, snälla.
Äss!
Det var kortlivat.
Kort därefter,
stal nån 10 miljoner dollar ur det nya kontot
och placerade dem på ett utländskt konto i mitt namn.
Jag blev ditsatt för stölden.
Varför tog du inte ut dem och gav dem till polisen?
Jag satte direkt igång med det, men kontot var tomt.
Hittade du aldrig vem som satte dit dig?
Nej. Många människor hade tillgång till det kontot.
Och pengarna? Vet du var de tog vägen?
Ingen aning. Jag önskar att jag visste.
Hur kan 10 miljoner dollar försvinna?
Jag visste att polisen snart skulle dyka upp, så jag flydde,
men nån kom efter mig och förföljde mig i månader,
lämnade hotfulla meddelanden,
anklagade mig för att ha rånat det utländska kontot.
En dag, ska personen som gjort detta
få höra ett och annat.
Han ska få ångra dagen han föddes.
Det var en mardröm.
Jag fick vidta drastiska åtgärder, och fejka min död
för att bli av med min förföljare.
Nicholas Petrossian var kaputt.
Du skapade ett helt nytt du.
Ja. Orlando Walker var en lärare
som hade dött året innan jag kom till stan.
När jag antog hans identitet, blev jag lärare också.
Jag älskade det. Jag fann mig till rätta i mitt nya liv och...
Saker återgick till det normala.
-Sen träffade jag ms Dawson. -Hon är verkligen nåt.
-Äggsallad? -Pumpernickel.
Min favorit!
Jag var handlöst kär. Allt gick så bra
tills Lexys artikel dök upp i tidningen.
Herregud. De hittade dig på grund av mitt foto.
Jag är ledsen, mr Walker. Jag avsåg aldrig att såra dig.
Jag vet, Lexy.
Den eftermiddagen, kände jag att nån följde efter mig.
När jag kom hem, hittade jag den här lappen.
Det hade regnat och bläcket var smetigt,
så det är svårt att läsa.
"Jag vet vem du är.
"under palmträdet...
" Lobbyn vid... Hotell, lördag... klockan 14.00.
"Du ska betala. Om du inte gör det, gör din flickvän den."
Du blir utpressad, mr Walker.
Du ska vara vid hotellet på lördag klockan 14.00.
Gör du inte det, kan nåt hända ms Dawson.
Jag måste lista ut vilket hotell det är.
-Vem du vem som skrev lappen? -Den som satte dit mig tidigare.
Vi kan inte anta att nån är oskyldig tills vi omringat mysteriepersonen.
Om vi tar reda på vilken lobby vi ska vara på,
-kan vi hitta mysteriepersonen. -Ja, och jag måste vara där
så att ms Dawson inte kommer till skada.
Mr Walker, du måste komma fram i ljuset nån gång.
Gör du inte det, hur ska du då gifta dig med ms Dawson?
-Jag vill gärna gifta mig med henne. -Det är så gulligt!
Vi måste ta reda på vilket hotell det är,
och då kan vi använda dig som bete.
Vad gör du här?
Jag bor här, nörd. Får jag komma in en stund?
Spänningen dödar mig. Vad vill du?
I all min vänlighet, har jag bestämt att ge dig en ledtråd.
Kom igen.
Nånting på disken?
Bara luft.
Vi skrider till verket.
"Jag vet vem du är. Träffa mig under palmträdet i lobbyn
"på Fairmark Hotel, lördag klockan 14.00."
-The Fairmark! -Ja!
-Ungar, är ni där? -Pappa!
Vad pågår?
-Hej, pappa. -Mr Gold.
Vad har ni för er?
-Lär oss några nya danssteg. -Ja.
Det är shuffle-ball-change, Taylor, inte change-ball-shuffle.
-Du är en sån idiot. -Det är du verkligen.
Jag ska gå
och förbereda morgondagens uppdrag.
-Hej då, pappa! -Älskar er.
Vi kontaktar mr Walker.
Vi måste spana in Fairmark klockan 14.00 imorgon.
Hej, pappa. Hej då, pappa.
-Vänta, raring. -Vad händer?
Det har skett oroväckande utveckling angående mr Walker.
"Polisen tillkännager idag att den saknade skolläraren,
"Orlando Walker, kan vara efterlyst för förskingring, gömmer sig sen 1987.
"En polistalesperson säger
"att Walker står inför många år bakom galler om han fälls.
"En stor belöning utlovas för information
"angående mr Walkers vistelseort."
-Herregud. -jag är ledsen, raring.
Man kan inte döma en bok efter omslaget.
Står det om nån vet var han är?
Nej, han saknas fortfarande.
Underbart! Jag menar, jag är sen. Måste dra, pappa.
-Ha en bra dag. Hej då, Gilda! -Hej då, raring!
-Lexy! -Ja?
Du behöver säkert dessa walkie-talkies.
Jag köpte extra.
Underbar idé, men är du säker?
Du kan behöva dem.
Tack.
Lycka till.
Jag kanske behåller dig trots allt.
Hej då.
Okej. Är du redo?
KENNEDYRUMMET NEW YORK-KONFERENS OM HEMLÖSHET
Ungarna verkar ha något fuffens för sig.
Det ser bra ut där borta.
Kom igen, Gabe.
Klockan är 14.00! Pallar ni trycket?
Okej, hörrni. Platser.
Nej, inte ms Dawson. Jag bad henne att ligga lågt,
men hon förstod nog inte.
Nej, låt bli, mr Walker.
Det är mr Goldblum!
Vad?
Eller inte.
Det är den hemlösa killen med mr Walkers rock.
Titta! Mrs P?
Det är ms Stern!
Ska hon träffa mr Goldblum?
Jag är förvirrad.
Är vi med i dolda kameran?
Lexy.
Jag bryr mig inte om vad priserna är. Det här börjar bli för galet.
-Lexy! -Vad?
Meany!
Petrossian.
Granville. Jag...
Jag kan inte tro att det är du. Gjorde du detta mot mig? Varför?
Jag var din bästa anställd, din tuffaste förhandlare.
Jag trodde aldrig att du var död.
Du förstörde mitt liv. Jag är så gott som död.
För en död man,
verkar du ha det trevligt.
Njuter av livet på flykt. Du satte dit mig.
Såklart jag gjorde, gamle vän.
Du är ett lätt byte.
Varför inte göra det lätt för dig själv och...
Överlämna det.
Jag har inte pengarna.
Självklart har du inte pengarna, idiot. Bara...
Ge mig bara det som tillhör mig.
Gör inte det, mr Walker.
Fäll honom.
För att få dig att försvinna, får du...hälften nu.
Hälften.
Hälften?
Vad pratar du om, idiot?
Vem skickade dig?
-Är du okej? -Det är bara min fotled.
Låt honom inte komma undan!
Ni två går upp, Jack och jag går ner.
Vad i...
Där är han. Kom igen!
Se upp!
Vi sticker härifrån!
Jack, jag är fast!
Jack!
Kom igen!
Tack, Jack.
Kom igen.
Vilket håll ska vi?
DAMER
Vänta här, Jack.
Hallå?
Herregud. Ms Dawson! Är du okej?
Snacka om modenödläge.
Jag fick en exklusiv inbjudan
för en gratis dag på spat, och det här är vad jag får.
Vad i hela friden pågår här?
Vad gör du här?
Det är en lång historia.
-Till att börja med, mr Walker lever. -Vad?
Du kommer flippa ur när du hör detaljerna,
men de får vänta.
Just nu måste vi till 86 Granville.
Det var han som skickade denna "åh så exklusiva" inbjudan.
Ms Dawson.
Förlåt att jag sköljer av dig så här, men jag måste ge mig av.
Är du okej?
Damer och herrar, tystnad, tack.
Kan jag får er uppmärksamhet?
Tack.
Det är mitt nöje att presentera nån
som tillbringat de senaste fyra veckorna
som en under täckmantel-hemlös man på Brooklyns gator.
Han är här idag för att berätta sin historia.
Damer och herrar, stadsfullmäktigeledamoten Gary Eikare.
Så ja, Gary!
Jag är stolt
att kunna stå framför er som en man
med en liten insikt i fattigdomen på våra gator.
Ser ni denna gamla rock?
För vissa är rocken bara en accessoar,
ett modeuttryck.
För andra, en rock
är ett slags skydd.
Ett överlevnadsmedel.
Denna smutsiga gamla rock
är den enda vänlighetsoffergåvan
jag mottagit den senaste månaden.
En man tog av sig den... för att hålla mig varm.
Bra jobbat!
Den trasan, som skydd? Jag har aldrig tänkt på det så.
Allt har en första gång.
Kom igen.
Lexy.
-Madam? -Ge mig en bärs, garçon.
Genast.
-Mr Walker! -Har du sett ms Dawson?
Där är hon.
Hallå!
Visst är de underbara?
Vi tappade bort honom.
-Vad? -Vad pågår här?
Hej. Vi ska just dricka te med mormor.
Kom igen, hörrni.
Mormor! Vill du en Napoleon?
Tack, raring.
Hej.
Han kan inte ha kommit långt.
Ta det lugnt, allihopa.
Vänta. Jag har en idé.
Jack, där är han.
Gå och ta honom!
Vad är detta? Damer, ta tag i era handväskor!
Stå still!
Granville Falco utklädd till detektiv Meany.
Vad för slags alias är det?
Han var verkligen elak.
V får se hur elak han är bakom galler.
Det verkar som att ms Stern gillade mr Walker,
och blev lite avundsjuk på ms Dawson
när hon såg fotot i tidningen. Han började snoka runt hans lägenhet
för att se om han försvann för att undvika henne.
Samtidigt blev mr Goldblum nobbad av ms Dawson.
Men som ni kan se, ställde han siktet på ms Stern och voilà.
Slutet gott, allt gott.
Jösses. Mr Walkers mamma.
Är de inte söta tillsammans?
Vi har ett litet problem gällande mr Walkers framtid.
Ms Dawson vill säkert inte gifta sig på ett fängelsekapell.
Detektiv Potter ser mycket bättre ut utan knopparna.
Och sist men inte minst, min pappa.
Pappa?
Jag har väntat flera år på detta ögonblick!
Jag fick ut två njurstenar och ischias
under tiden det tog mig att se dig i handklovar.
Jag hade haft barnbarn nu om det inte var för dig.
Du är anhållen för att ha utgett dig för att vara officer
och federal åtal för bedrägeri och förskingring.
Skönt att bli av med honom.
-En dag ska jag ta dig, Petrossian. -Sir, jag måste anhålla dig med.
Du är efterlyst på samma punkter som din polare här.
Det där är ju er man. Han satte dit mr Walker.
Pengarna försvann från hans schweiziska konto.
Om du är oskyldig mr Petrossian, vad hände med pengarna?
-Jag önskar att jag visste. -Raring.
Mrs Petrossian, var fick du denna fula...
Jag menar, extremt unika humle-broschen?
Ms Gold, det är inte läge nu.
Förlåt, det här är viktigt.
Denna? Låt mig se.
Jag har haft den sen Reagan var president.
Jag hittade den faktiskt.
Jag hade åkt till banken för att luncha med min son.
Det fanns en papperspåse på golvet, jag plockade upp den.
Inuti fanns det mest magnifika smycket
jag nånsin sett.
Det hade kostat 25 dollar på loppis.
Titta vad jag hittade.
Jag tänkte att det tillhörde nån på banken.
Nästa dag, var min stackars son på flykt.
Jag fick aldrig chansen att hitta ägaren.
Tillhör denna nån?
Åskåda en sällsynt kanariegul diamant.
Den är så sällsynt att det finns färre än
trettio certifierade kanariegula diamanter i världen.
Med sin intensiva färg, unika form och felfria tillstånd,
är den värd runt...
...tio miljoner dollar.
Den är underbar.
Jag tror att Meany...Granville...
...tog pengarna ur det schweiziska kontot.
Han satte in dem där för att kunna ta ut dem.
Sen köpte han diamanten för att gömma pengarna.
Jag trodde att du hade stulit den, Petrossian.
Jag skulle ta den till ett bankfack,
och sen var den borta.
-Ge tillbaka den! -Få ut honom härifrån!
Ge tillbaka den! Den är min!
Det här är orättvist!
Ge tillbaka den till mig! Min!
Du är ett geni, Lexy.
I vilken del av hjärnan sparar du denna information?
I leksaksavdelningen.
INGEN VIKARIE FÖR SAKNAD LÄRARE
Har du sett dagens tidning?
Ja.
Du hamnade på första sidan.
Det är din artikel.
Jag kan inte tro det.
Du kanske kan bli en av mina karriärdagstalare.
Som journalist.
Kanske till och med som detektiv.
Min pappa säger att de är samma sak.
Orlando och jag vill tacka dig.
Polisen har avslutat sin utredning,
och han är en fri man nu.
Det är underbart.
Ms Dawson, jag lyssnade bara på min pappas råd.
Du anar inte vad hårt arbete, fantasi
och lite tur kan föra med sig.
Vi kanske ska bjuda in din pappa att tala.
Det är en underbar idé.
Jag måste ge mig av.
Jag ska träffa Orlando. Han vill fråga mig nåt.
Okej, vi ses. Hej då.
Herregud!
Hej.
Tack, sir.
Jag ska få barnbarn!
Jag gillar den dalmatiska looken på mrs P.
Ja. Det är en svansviftare.
Ska hon med på smekmånaden?
Hej då, allihopa! Tack!
Hej då! Tack!
Gabe. Jag är ledsen att Diane släppte storyn före dig.
Det är okej. Geraldo ringde mig.
Berätta, vad är din hemlighet?
Vad?
Kom igen. Du har alltid insider-storyn.
Gabe.
Okej. Det finns ingen hemlighet.
Det handlar om skicklighet.
Hej, Jack.
Jag hörde att de förnyade ditt stipendium. Grattis.
-Hej. Jen! -Hej.
Tack. Jag ser fram emot att återvända till Millington.
Delvis tack vare dig.
Det behövde du inte säga,
men när du redan gjort det...
Du gjorde ett bra jobb, Lexy, på fallet.
Du borde vara stolt över dig själv.
Jag lärde nåt viktigt av dig, Jack.
Saker är inte alltid vad de verkar vara.
Det är bra. Det gör livet intressant.
Ska du starta en ny trend med papperspåsar?
Inse fakta, Jack. Jag shoppat.
Såklart.
Den är till dig.
Jag hittade dem på en vintage-butik och skräddarsydde dem lite.
Tack. Jag gillar dem.
Vi kanske kan bowla nån gång.
Det tror jag inte.
Det vore kul! Ja!
Hur blir det med skor som andra haft på sig?
Skor.
Jag kan överleva med använda skor.
Lexy, är du galen?
Du vet inte var de skorna har varit.
Betyder ordet "svamp" nåt för dig?
Jen, mina fötter är inte elit. Inte dina heller.
Häng med resten av planeten.
New York måste vara världens coolaste stad.
Den har lite av allt.
Vare sig det är mysterier, intriger eller goda vänner, allt finns här.
Hittar man inte det, måste man bara...
...inse fakta.
Översättning: Bachar Haj Bakir