SKOTTLAND
Du hade rätt.
Det är klart bättre än att jobba.
Men du varnade mig inte för myggjävlarna.
Din jävla mes!
På tal om att jobba och att jag drog med dig hit för att fira...
Här.
Grattis.
Ingen riddare ska gå utan svärd.
- Jag vet inte vad jag ska säga. - Är min författare mållös?
- Den är perfekt. - Och av silver - så tappa den inte!
NORRA WALES - 2 TIMMAR SENARE
Bra försök, soldat Cooper.
Du har undvikit att bli infångad i 22 timmar... och 47 minuter.
Det gör dig till kursetta.
Men man överlever inte genom att gömma sig
utan genom att eliminera fiendens förmåga att spåra och jaga en.
Här. Skjut hunden.
Ursäkta?
Ta vapnet och använd det.
Under urvalsprocessen står du under mitt befäl.
Det är en direkt order, Cooper.
Ni skämtar, va?
- Ser jag ut som en jävla komiker? - Nej, sir!
- Jag gör det ändå inte. - Du har inget val. Skjut hunden.
- Skjut den! - Nej, sir!
Vad ska min styrka med dig till om du inte ens kan döda en hund?
Jag sa inte att jag inte kan döda den.
Men jag dödar den inte utan orsak.
Du är underkänd. Jag behöver inte män med samvete.
- Underkänner ni mig? - Du gjorde det själv!
Vi verkar på ett annat plan här, Cooper.
Till det behöver jag handlingsmänniskor.
Inte idealister.
Din sjuke jävel!
Det var bara en hund. Inte mer.
En dag när det gått upp för dig
kanske du är mogen för oss. Fram till dess får du leva och lära.
Ja, men det gör inte ni.
Jag ger bara en chans, Cooper.
Och jag glömmer aldrig.
Skicka tillbaka den patetiske jäveln.
Skicka honom till hans förband.
FYRA VECKOR SENARE SKOTSKA HÖGLANDET
Jag vill ha snygg spridning och säkrad landningszon!
Ut, ut, ut, ut!
- Ut ur helikopterjäveln! - Jag missar inte fotbollen för det!
Jag gör det inte!
Vi ses.
Cooper! Jag vill ha position och bäring.
Vi ska iväg inom tre minuter. Spoon och Terry, ni är poster.
Joe, för helvete. Få upp ditt feta arsle och uppför dig som en soldat.
Vi synkroniserar klockorna.
Min visar 07.30 om tre, två, en, nu.
- Det är inte sant! - Vad är det nu?
- Jag glömde klockan på regementet. - Ta pauser, så lever du längre.
- Bravo, Spoon, jävla fåne. - Du tog orden ur min mun.
Snart tar du ut min känga ur din mun, jävla snagg!
- Hudnära rakning? - Det är kisskasst.
Mitt livs viktigaste match spelas
och jag sitter i ödemarken utan öl och tv.
- Typiskt armén. - England-Tyskland är fotbollskrig.
- Inget som det här då? - Det är bara övning.
- Knappast liv eller död. - Jag garvar ihjäl mig.
Om du hade lyssnat på genomgången hade du vetat vilka vi slåss mot.
- Vilka då? - Ett elitförband.
- Jag skiter i dem! - All right, all right...
Lystring, jag fattar mig kort.
Jag vill också hem till en varm säng och en läcker kvinna och se fotboll.
- Har schassen ett ragg på g? - Tackla henne inte i utvisningsbåset.
Knip käft!
Vi är 50 km bakom fiendens linjer. Om vi råkar stöta på dem
väntar jag bara meningslöst våld från er.
Lösa skott betyder inte att vi måste tänka snällt.
Ni skjuter, biter er fast och sparkar ut tänderna på dem.
Annars äter de era kulor till frukost.
- Hårdkokta eller stekta? - Som äggröra.
Varsågod, Spoonie.
Den är fin och ny, men inte värd ett skit. Jag ska ha tillbaka den.
- Du då, sergeant? - Jag får väl räkna.
Då så, Coop, vad har vi?
Vi är här. Fronten är här.
Enligt spaningsflyget är fi här, här och här.
Med patruller mellan bunkrarna drar de åt sektorn hårdare än en eskimåpung.
Med ett undantag... Precis här.
En å skär av linjen genom ett pass som är 10-12 meter djupt.
Säkert bevakat. Men smyger vi dit på natten och struntar i våta fötter
kommer vi nog igenom.
- Vad fan är det här? - Jag behöver lite tur.
Du tycker att det var ett skitbeslut att du inte blev uttagen och så
men jag beklagar det inte. Gruppen hade blivit sämre utan dig.
Jag var tvungen att göra det för att få det ur kroppen.
De som söker trubbel är självmordskandidater
karriärsoldater och dårar.
Lyd mitt råd: ha tålamod.
Då så, tjejer! Packa era grejor lägg i ettan i hjärnan och gå.
Spoonie, du tar täten. - Terry och Joe, kön.
Hit, Cooper, upp på skallen.
Pucko!
Tänk att missa fotbollen för det här!
Om du inte håller käft ska jag själv fixa dig!
Jag sa ingenting.
Var fan är vi nu?
Jag hörde en bra historia om det här stället.
- Folk försvinner här ute för jämnan. - Lägg av, Cooper, du ljuger.
Det är sant. Förra månaden fotvandrade ett ungt par här.
De slog läger här i närheten. På natten hände det nåt.
Räddarna hittade resterna av lägret.
Tältet var helt sönderslitet och det var blod överallt.
Tidningarna skyllde på ett monster, typ Bodmin Moor-odjuret.
Folk i trakten sa att det var en förrymd dåre.
Men ingen har gripits, så inget kan bevisas.
Alltfler åker hit och ibland kommer de inte hem.
Inga spår, inga lik. De försvinner bara-
-och ses aldrig mer.
Kontakta basen. Säg att fåren går mot fållan.
- Vad skrämmer dig då, Bruce? - Människans självdestruktiva natur.
- Du skämtar. - Tror du det?
- Du då, Spoon? - Kastrering.
Det är inget att orda om. Joe?
Bara en sak skrämmer skiten ur mig. När en match avgörs på straffar.
Självklart. Terry?
Att se en match avgöras på straffar - med Joe.
- Du då, Coop? - Spindlar... och kvinnor.
Och... spindelkvinnor.
- Vad skrämmer sergeanten då? - Lägg av, inget skrämmer honom.
Att kanske aldrig få återse min fru
skrämmer skiten ur mig.
Och kryp som ger mig gåshud och får håret att resa sig i nacken.
Typ Spoon?
Det är en särskild sak som jag ska minnas till den dag jag dör.
Det var -91, strax innan mitt förband flögs till Kuwait
för att slå ut det sista motståndet.
Jag och unge Eddie Oswald beslutade
att tatuera oss som minne av ökenresan.
Jag minns honom. Kort och tjock med boxarnäsa och kasst öga.
Ja, stilig grabb. Poppis bland damerna.
Jag och Eddie gick ut och tog några glas... vi tog många glas
och tatuerade oss. Jag valde en ökenråtta
men Eddie ville ha nåt mer symboliskt.
Eftersom han var lite troende
sa han att hans själ var Guds
men hans kött kunde inte frälsas. Bara Satan kunde rädda hans skinn.
Så han lät tatuera en skrattande djävul i arslet.
Sex där senare gjorde vi en rutinsvepning längs gränsen mot Irak
och Eddie, stackars jävel, utlöste en stridsvagnsmina.
Alla såg det. Han gick först.
En vit bländande blixt och ett öronbedövande dån.
Och när vi kom upp igen var Eddie...
Han var borta.
Bara småbitar fanns kvar av honom.
Och en stor jävla röd cirkel hundra meter i diameter.
Man får perspektiv på tillvaron av att skyffla upp sin kompis i en påse.
Men det som verkligen knäckte oss den dagen
var när man hittade en del som man kände igen.
En bit av ett öra, en tå, näsan, en tand.
Men det som skärrade oss var när vi hittade biten med tatueringen.
Alla annat var sönderbränt och rött. En enda blodig massa.
Men den biten var helt oförstörd.
Och djävulen garvade oss rätt i synen!
Så man kan säga att Eddie fick rätt.
Satan räddade hans skinn, fast inte allt skinn.
Eller så kan man säga att Eddie hade otur.
Hur som helst
så lärde det mig att vara väldigt fördomsfri.
Slut på historien.
Eddie Oswald.
Skål för Eddie.
En man går in på en pub med en liten hund under armen.
Han ställer den på disken och går och sätter sig.
Bartendern tänker: "Vad fan nu?"
Han vänder sig mot hunden...
Det är en ko!
Eld upphör, Terry!
Vad fan gör du? Du skjuter lösa skott.
- Är alla oskadda? - Nej, jag sket på mig.
- Är den död? - Ja, nog är den död alltid.
- Som den ser ut! - Kolla hur Terry ser ut.
Det är inte ingångshål, utan bitmärken.
- Vad menar du, Cooper? - Den dog av naturliga orsaker.
- Borde vi inte anmäla det? - Jo, fram med radion, Bruce.
Jag bryter inte radiotystnaden för att ni skrämdes av en död kojävel.
Vi stannar här till i morgon
så bedömer vi läget då.
Jag vill ha poster.
Brucie och Spoon börjar. Cooper och jag avlöser er kl. 01.00.
Du fixar till din utrustning, Terry.
Ni andra sover. Otroligt...!
Sergeant?
Kon kom därifrån och flög ner.
Ur askan och i elden.
Den kan ha förblött under en lång vandring.
Men den lämnade ett spår åt oss.
- Söker du trubbel? - Nej, Cooper, jag bara tittar.
Ska vi inte anmäla det hemma sen?
Jo, fan. Men nu är jag nyfiken och det är på vägen.
Naturliga orsaker - så fan heller.
Vad är det nu?
Herrejävlar!
- Vad fan har hänt här, sergeant? - Det här blir bara allt mer kasst.
Herregud, sergeant!
Ta er samman nu.
Vi måste hitta de skadade.
Så lägg era ryggsäckar, rädda alla vapen ni hittar och var beredda.
Vi slåss nu mot levande fientliga mål.
Så om Rödluvan dyker upp med bazooka och är kaxig
ska ni klippa till subban.
De har anfallits hårt och fort. Alla magasin är fulla. De sköt inget.
Om de förlorade, var är då liken?
All right, korpral, ta fram radion och få hit en helikopter på studs.
Hjälp mig.
Kapten! Ryan, vad har hänt här?
- Säg inte att du känner honom. - Kapten Ryan, elitstyrkorna.
Inte hundälskaren väl?
Patrull Spearhead här.
- Han mötte Jack Uppskäraren. - Han behöver vård och det snabbt.
Larm, kod 64.
Ni måste få mig härifrån.
- Det skulle bara vara en. - Vi jobbar på det, kapten.
- Sergeant? - Inte nu, Spoon.
- Vad är det, Bruce? - Jag får ingen signal.
- Kollade du inte apparaten? - Jo, flera gånger. Och den funkade!
Ge inte upp, Bruce.
Terry, de måste ha haft radio. Försök hitta den.
Spoon, se om du hittar nåt användbart.
- Men... - Inte nu!
Patrull Spearhead här. Hör ni mig?
Det skulle bara vara en.
Övningen är jävligt körd!
Vad gör han här?
Jag vet bara att han är jägarbefäl.
Men om det ingår i övningen så skyltar de inte med det.
Inga beteckningar, bara id-brickor.
- Är det ett hemligt uppdrag? - Kanske.
De har jävligt skum utrustning: bedövningspilar, nät, massa sånt.
Det ser Ut mer som en safari.
Jag hittade deras radio.
- Det är inte sant...! - Det skulle bara vara en!
- Vad yrar han om? - Terry, håll utkik igen.
Få ut mig innan de kommer tillbaka.
Vilka ska komma tillbaka?
De slet dem i bitar framför ögonen på mig!
Kommer han inte in i värmen fryser han ihjäl.
Kapten, lyssna på mig.
Sergeant? Om en halvtimme blir det mörkt.
Hör nån mig?
- Går det? - Säkringarna har gått.
Kan du fixa den?
Det kan ha kommit in fukt, kretsarna är brända.
Den är kass. Kasta den.
Jag hittade den här också. Den satt fast på insidan.
Ingen radiodel. Liknar en sändare.
Varför avlyssnar de vår radio?
Det är ett Kobayashi Maru-prov. De har gjort så vi inte kan vinna.
Det är nog en skämtare som inte vill att Joe hör fotbollsresultatet.
- Hittar vi nåt användbart? - Vapen, ammunition...
Ett par magnesiumbloss. Resten är kasst.
Ut med de lösa skotten. Från och med nu är övningen avslutad.
Alla laddar med skarp ammunition.
Det spelar ingen roll. De dör inte.
Det gör mig lite lugnare.
Vill ni bli lugna? Spring för livet innan de sliter av er benen.
Nu är ni tyst och uppför er. Ni skrämmer mina killar.
Helvete!
Ta allt ni kan och spring mot träden.
Jag behöver en frivillig som täcker bakåt.
När vi är iväg backar du. Vi täcker dig.
Gå nu. Bruce, inga hjältedåd.
Spoonie, täten! Joe, hjälp Ryan.
Terry, din tur. Coop, följ mig.
Kuta ut i bushen! Med språng!
Kom igen nu, sätt fart!
Kom igen!
Bruce... Bruce!
Cooper, stick! Jag dör nu!
Inga hjältedåd, jävla hycklare! Var är Bruce?
Han är överallt. De slet honom i bitar!
Stick nu. Det är en order!
Skydd!
- Stick! - Kör upp dina order i arslet!
- Mina inälvor hänger ute. - Vi stoppar in dem igen.
- De går inte in! - Klart de gör!
Kom igen, kom igen!
Min mage! Jag kan inte...
Se upp bakåt!
Jag har den!
Jobba nu, för helvete!
Killar!
Följ mig!
Stanna!
- Hoppa in! - Alla, efter mig!
Skjut!
Kör bara.
- Kör! - Jag försöker!
Gasen i botten!
Prova backen.
Stick den, Joe!
Framåt!
Är alla okej där bak? Fler förluster? Spoon?
- Nej, jag är okej. - Bruce då? Var är Bruce?
Bruce är död, han är död.
Jävlar!
Håll i er där bak.
- Tack. - Det är lugnt. Vad hände?
Vi blev anfallna av stora, ylande monster!
- Tur för er att jag hittade er. - Visste du att vi var här?
Jag hörde skott i natt och visste att nån var där ute.
Då skulle ni snart få problem.
Två man är skadade och behöver vård.
Vi måste förbinda sergeanten först.
Det finns bara en gård i dalen.
Jag känner ägarna. Vi kan köra dit dem.
- Ingen hemma? - Jag vet inte var de kan vara.
Akta dig.
Små grisar, små grisar, vi kom hit för att sno er video.
Duktig vovve. Du skrämde mig.
Sitt. Sitt, sitt.
Sitt kvar.
Huset är tomt.
- Vad fan hände, Cooper? - Jag vet inte.
Hon kanske har lite svar.
Det är tomt där uppe.
- Var fan är vi nu? - Hem, kära hem...
Sätt honom.
Spoon, bind om skadan. - Terry, håll koll på framsidan.
- Finns det telefon här? - Nej.
- Maten är varm. - Ni kan inte bara ta.
Jag är trött och skithungrig. Jag rår inte för det.
Vi lär oss att aldrig missa en chans att äta.
Se nu vad jag gjorde.
Käka ni, killar.
Vänta, vänta.
- Kanonkäk. Vad är det? - Det ser ut som fläskkött.
Spara lite till oss, glupska jävlar.
- Var finns närmaste telefon? - Det är 8 mil fågelvägen dit.
- Var är närmaste ort då? - Menar du en stad?
Ja, Fort William, men det är minst fyra timmar med bil dit.
- Tror du att de skadade klarar det? - Vi måste försöka.
- Du kan vägarna. Kör du oss? - Just nu?
Om inte dina vänner har stuckit är det inte säkert här.
Ju förr, desto bättre. Kom.
Spoon, följ mig. Alla andra stannar tills vi kommer med bilen.
Joe, hjälp sergeanten. - Terry, kolla honom. Osäkra.
Skjut inte.
Glo inte tillbaka.
Jag kan inte låta bli.
Stick!
- Där rök den planen. - Det var min bil!
Nej, Sam!
Släpp!
Stick!
Tillbaka!
Få bort hunden! Få bort den!
Tysta hunden!
Sam, kom hit!
- Vad fan händer? - Terry, täck fönstret.
För jävla trevligt...!
Inkompetenta idiot!
Vill du slåss?
- Badrummet? - Där uppe, längst in i hallen.
- Vi måste prata, Ryan. - Jag kommer inte härifrån.
Joe och Spoon, vi stannar här. Ni vet vad ni ska göra.
Jag vill ha bra försvar med fritt skottfält.
Jag fixar det.
- Terry, är du okej? - Jag är skitsugen på kebab.
Ja, alltså.
Vi har lite ammunition.
Ta alla kastruller du hittar, fyll dem med vatten och koka upp.
Sätt på lite tevatten också. Vi skulle alla behöva en kopp.
Terry, hjälp mig med det här.
Andra sidan! Dumfan!
- Ni kom hit på grund av dem, va? - Jag har ingen aning om vad de är.
- Vad gör ni här då? - Det skulle vara en rutinövning.
Så ni skulle inte rädda nån? Nej, antagligen inte.
- Bakdörren säkrad. - Vad händer där ute?
De rör sig, men de håller avståndet.
- De fick kanske nog. - Knappast.
De är smarta, du såg vad de kan.
De gör exakt det ni hade gjort.
De söker en svag punkt, en väg in.
De är vår fiende, så enkelt är det.
Det är ingen vanlig fiende.
Vet du vad det påminner mig om? Rourke's Drift.
Hundra man från Harlech som höll stånd mot 10000 zulukrigare.
Underlägsna i antal och omringade, men de vek inte en tum.
Stakar av brittiskt stål.
Du älskar det här, va?
Det är kisskasst. Det är allt jag kan säga.
Är det vargar?
Inte bara varg, inte bara människa, utan nåt mitt emellan.
Varulvar? Du skojar, va? Jag är knäpp, men jag är ingen dåre.
Stanna här och drick ditt te då!
Jag trodde ni kom på grund av dem. Men var inte en sån jävla stövel.
Jag gillar din nya tjej, Coop.
- Hur mår du? - Jag har lite gaser.
Och vissa kroppsdelar försöker lämna kroppen. För jävla kasst!
Var med!
För helsicke!
Korta, behärskade salvor!
- Har du ett namn, soldat? - Cooper.
- Jag behöver frökens hjälp. - Jag heter Megan.
Jag vet hur man dödar dem.
Sergeanten läcker som ett såll.
- Fixa superlim och whisky. - Jag ska se vad jag kan göra.
Förlåt för det innan. Jag kan vara himla sur.
Det är det minsta av mina problem.
Kan du ge mig mitt vapen?
Kom, Coop, upp för trappan nu.
- Vart ska vi? - Det vill du inte veta.
Vad ska limmet göra?
Har du undrat varför fingrarna är det som superlim är bäst på att limma?
Glöm din mormors porslin.
Det togs fram under Vietnamkriget för att lappa trasiga soldater.
Hur mår sergeanten?
Helvetes jävla kanonbra.
Ska han skölja ner smärtstillande med whisky?
- Fyller du år i dag, Coop? - Nej.
- Fyller jag år? - Nej, men du tackar oss i morgon.
Nej, jag ska tacka dig här och nu.
Tacka dig för att du räddade mitt liv. Du fick ut mig.
- Du hade gjort det samma. - Då hade jag räddat Bruce! Eller?
Korv...
Jag ska säga fröken en sak.
Den här snubben är min bäste kompis.
Han är fan jordens salt.
De andra killarna är också härliga och hade alla fått gifta sig...
...med min syster, om jag haft nån.
Jag älskar honom. Jag älskar dig som en kompis... som jag älskar.
Vill ni vara ifred?
Å fy satan!
Ge hit.
- Det är adrenalinet. - Jag lägger på och du trycker.
Nån får fan göra nåt snart för det här börjar göra ont.
Knocka mig!
Din jävla mes! Slå mig...
- Hur länge har du bott här ute? - I två år.
Jag kom hit för djurlivet.
- Jag är zoolog. - Då har du hört historierna.
Jag hörde historierna och hittade bevis.
- Jag fascinerades av... - Du tror väl inte på varulvar?
Efter college hade jag skrattat åt tanken, men nu vet jag att de finns.
Före gryningen vet du det med.
Så där. Jag tror att det håller.
- Har du gjort det förut? - Vi limmar alltid ihop folks inälvor.
- Är alla beväpnade? - Till tänderna.
Du sticker ut ett öga med det där.
Terry, var med nu. Ni andra...
Jag vet att det har gått utför det senaste dygnet
men om vi gör vårt jobb har vi fortfarande en bra chans.
Vi stannar här och slåss.
- Några frågor? - Bara en. Vad slåss vi mot?
Megan, kan du berätta det?
- Lykantroper. - Det vi kallar "varulvar".
- Ni skämtar. - Det låter vettigt.
Fullmåne, silverkulor och sammanväxta ögonbryn?
Tänk på vad ni har sett och hört.
Fullmåne, tänder, klor, ylandet... Är det så svårt att tro på?
I ett helt år nu har jag följt och studerat dem, försökt förstå dem.
Varje månad när det är fullmåne jagar de sitt byte i flock.
Då har minst 15 människor försvunnit.
Mest ensamma vandrare eller i grupp.
De fångas i öppen terräng, dödas, slits i bitar och äts upp.
Jag har aldrig sett slakten, men dan efter
finns det inga lik eller varulvar, bara blod.
Det med ögonbrynen är en gammal myt.
Silverkulor, ingen har kommit nära nog för att försöka.
- Jag är övertygad. - Megan kan ha rätt.
Men jag vet inte om det är förrymda dårar
som glömt raka sig och klippa naglarna.
Men de är där ute och vi här inne. Vad de är förändrar inte läget.
Det är så jävla kisskasst!
- Nåt annat? - Ja, vad betyder "kisskasst"?
- Kisskasst - skit - värdelöst. - Inte så bra.
Nåt annat jag bör veta?
Namn. Där uppe ligger sergeant Wells som du lärt känna utan och innan.
Där är Spoon. Spygrabben är Terry. Den store med yxan heter Joe.
- Glömde du inte nån? - Ryan.
Kapten Ryan tillhör inte vår grupp.
Vad han gör här är minst sagt oklart.
Om jag fick så hade jag sagt det.
Men jag är bara soldat, som du.
Inga beteckningar, inga tecken.
En kostymnisse i uniform är ingen soldat. Han är jägarbefäl.
Hans grupp utplånades i natt. Bara han överlevde.
Jag avråder dig från att fortsätta resonemanget, soldat.
- Ska du kommendera mig nu? - Det kan du glömma.
Varför jag är här betyder inget då jag också står till öronen i skit.
Vi står i samma skit och behöver varandra.
- Jag behöver inte er. - Det gjorde du för två timmar sen.
Familjen Uath.
- Du grät som ett litet barn. - Nu är det nya omständigheter.
- Va? - Uath är keltiskt.
Släkten har bott här i flera sekel.
- Vad gjorde han där ute? - Jag har visst hum.
Men jag vill höra det från en som vet.
- Ryan, hur mår du? - Bra.
När vi hittade dig kunde du inte gå.
Sen kunde du springa och se på dig nu.
I fin form. Så gör inte en man
som nyss bultade på pärleporten.
- Jag har bra fysik. - Ja, snacka om!
- Får jag titta på ditt sår? - Helst inte.
- Jag ansvarar för min patient. - Rör mig inte!
Tillbaka!
Bind honom. Han ska prata.
- Ska du tortera honom? - Vad hade du gjort?
Jag hade torterat honom.
Vad är det nu?
- De stängde av generatorn. - Varför?
- De ser i mörker. - Och ni är rädda för det.
- Det här är för jävligt! - Vad tror ni på nu då?
Jag börjar tro på dig, men Joe sa det bättre.
De rör sig!
Nu gäller det!
Sikta noga och spara på ammunition. Tre skott i taget.
Vi har bara en chockgranat var, så använd dem bara i nödfall.
Var beredda.
Vad kan jag göra? Jag vill springa och gömma mig.
Kolla Ryan. Försöker han göra nåt, tjonga honom i skallen.
Jagar du första kyssen, Cooper?
Så här funkar det:
Om du inte ställer upp för oss ställer vi inte upp för dig.
Känning!
Dö!
Spoon, akta!
Granat!
Cooper!
Fort!
Tack.
Sergeanten...
Sergeant? Sergeant!
Sergeant, vakna! Vakna, för helvete! Jävla as!
Omelett, din jävel!
Hundar? Mer typ mesar.
Mår du bra?
Ja, jag mår prima.
Coop?
Du har befälet.
De tog Terry.
Då går vi och hämtar honom.
Glöm honom.
Vad sa du?
Han är död och det vet du.
Helvete... Helvete!
Nån måste ha hört skotten. Nån måste ha hört nånting.
Vem? Det enda huset inom 8 mil är mitt och jag är inte hemma.
- Förbipasserande på vägen då? - Det var tur att ni stötte på mig.
Jag trodde att du stötte på oss.
Joe, kolla där uppe.
Även om nån kom förbi så är de också dödens lammungar.
Vårt enda hopp är dagsljuset. Solen går upp om sex timmar.
Vi gjorde vårt bästa.
Men om sergeanten blir sämre lever han mindre än fyra timmar.
Det som håller dem borta är att de inte vet hur många skott vi har.
Jag får titta.
Svara ärligt: vilka chanser har vi?
Moralen verkar god med tanke på allt.
Det varar bara tills ammunitionen tar slut.
God moral kan inte ersätta 800 skott i minuten.
Tänk efter. Fram till i dag
trodde du det fanns en gräns mellan myt och verklighet.
Ibland bara en hårfin gräns, men i alla fall en gräns.
Monstren där ute finns.
Och om de finns, vad mer finns då?
Du vet vad som finns i skuggorna nu.
Du kanske aldrig mer sover gott.
Så bry dig inte, Cooper. Du kanske inte lever så länge.
Håll klaffen.
Vi ska klara oss. Vet du varför?
Jag är inte så lättskrämd.
- Den ska ge tur. - Mig eller resten av kaninen?
- Ni behöver mycket mer än tur. - Tyst, Ryan!
Cooper, strunta i honom.
- Bara vi överlever till gryningen. - Missar jag nåt här?
Jag känner honom.
Jag lånades ut till hans styrka under deras första besök.
Första besök? Vad fan snackar du om?
De skulle undersöka historierna och behövde en expert.
Det är bara ett par timmar till.
- Allt lugnt? - Ja.
- Vill du döda alla? - Ja.
Bra. Fortsätt så.
- Hur ser det ut, Spoon? - Vi kan ha bränt våra chanser.
Vi har bara två fulla magasin till MP5:orna, sex hagelskott
och en extra patron, utifall att.
Skärpning nu, allihopa.
Vi sköt överallt och pepprade dem
men de fortsatte bara anfalla. 60 skott räcker inte i två minuter.
Så antingen bryter vi oss ut
eller så får en sticka efter hjälp.
När kavalleriet kommer får de peta ut resterna av oss ur deras tänder.
Helt jävla lysande.
Vi antingen stannar och dör eller så sticker vi alla - och dör.
Alla dessa beslut...!
Jag höll på att garva ihjäl mig.
- Inte mig emot. - Nu jävlar! Han ska dö!
Ta det lugnt. Lugn.
Kan nån av er tjuvkoppla bilar? Det står en Land Rover i ladan.
Jag vet inte var nycklarna är, men får ni igång den...
Det klarar jag.
- Är du säker? - Skitenkelt.
Ju längre bort jag är från det aset desto bättre.
Du behöver en skenmanöver. Nåt uppseendeväckande.
Va? Vad då?
Sätt dig. Sitt stilla.
- Menar du allvar med varulvarna? - Tyvärr.
- Du vet inte vilka som vann matchen? - Jag visste inte att det var match.
- Det är ingen match. - Nu kör vi. Alla gör sig klara.
Joe...
- Lycka till. - Så lätt blir du inte av med mig.
All right, era svin!
Kom och ta för er, om ni tror att ni är tuffa nog!
Kom igen, små gullungar!
De nappade.
Kom!
Spoon, spring!
Jobba jäveln, soldat!
- Kom igen! - Jag försöker.
Jag älskar när snobb-brudar svär!
Vad fan händer?
Han klarade det. Ryan, upp! - Alla andra går ner! Sätt fart!
Du är bakom mig, va?
Jag ska fan döda dig!
Klar? Ut.
Hon är illa däran. Bränslepumpen är kass
fläktremmen är av och hon läcker massa bensin.
Ordet kisskass dyker upp i skallen.
Joes kropp?
Den är borta.
Hur ser det ut, Spoon?
Vi har 48 patroner kvar.
Ryan, du har hört ställningen.
En eller två av oss kanske överlever, men jag gillar inte våra chanser.
Tycker du om fotboll?
"De tror att det är slut" och den skiten? Nej.
Minns du Joe? Han älskade fotboll.
- Han levde för det. - Är det här relevant?
Han missade sin drömmatch för detta.
Nu är han död med två andra polare som jag lätt hade gett högerarmen för.
Så det är jävligt relevant!
Du kan inte glömma hunden, va?
Vi ligger under med 3-0 och snart blåser domaren av matchen.
Jag vill åtminstone utjämna lite.
Jag förstår din bitterhet.
Men du underkändes för att du inte var beredd att gå ett steg längre.
Om du blivit godkänd hade du ingått i min grupp och då hade du varit död.
Ja, jag blev underkänd och är glad för det.
Stod valet mellan en fåne som du-
-och killarna, så hade jag valt dem.
Så kör upp din elitstyrka i arslet-
-och sluta försöka byta samtalsämne!
Okej. Men du kommer inte att gilla det jag säger.
Vissa saker ska man inte rota i.
Det avgör vi, Ryan.
Har ni hört talas om speciella vapengruppen?
Män i labbrock som lär delfiner att fästa minor på ubåtar
och gulliga pälsdjur att slita av ens skalle.
De såg en chans och satte in mig.
För att fånga en varulv?
Och ta med den hem - vid liv.
- Fast "den" visade sig vara "dem". - Vi underskattade fiendens antal.
Du borde tala med dina chefer om deras underrättelsers kvalitet.
Det var måhända deras idé, men jag planerade och verkställde det.
Du menar att du sjabblade.
Vi förlorade bra killar, Ryan. Dina och mina.
Jag vill veta...
...hur vi passar in i det.
Ni kunde offras och jag fick klartecken för att riskera era liv.
Kom till saken, Ryan!
Jag slog ett hål i fiendens linje. Ni var duktiga nog att hitta det
och förutsägbara nog att försöka utnyttja det. Det var ert lockbete.
Då var ni mina.
- Ditt svin! - Jag behövde nån.
Jag kom ihåg dig. Du bara apar efter.
- Det var mina män! - Du kunde ha gett oss en chans.
Lev och lär, Cooper.
- Jag slog honom inte så hårt. - Du slog loss nåt.
Stygg vovve!
Apport!
Jag Skjuter!
Skydd!
Cooper, ducka! Jag tar honom!
Varulvar har oftast mänsklig gestalt.
Traktens enda människor bor här.
- Så de ger inte upp och drar hem. - De är hemma.
Det låter vettigt.
Vi äter deras gröt och sover i deras sängar. Inte konstigt de är arga.
- Men det är snälla människor. - Desto tristare då...
- För vi måste döda alla. - Just det.
Vilken varulv med självaktning har silver hemma?
Vi bränner dem.
- Om vi visste var de var. - Det kanske vi vet.
De beter sig som en flock.
Sex-åtta djur, ett alf apar som ledare och en ung betahanne som andreman.
Jag fattar inte.
En vargflock håller ihop, i regel nära maten.
Där det är säkert, skyddat och varmt.
- Du får röra dig snabbt som fanken. - Tänk på vad du ska göra.
När vi smäller den exploderar ladan som Zabriskie Point.
Lätt som en plätt.
Du, Coop...
Sergeanten då?
- Vad är det med honom? - Du vet vad jag menar.
Sergeanten är en av oss.
Han får inte sticka utan att få tillbaka sin klocka.
Du håller dig i skinnet.
Mår du bra?
Ja, jag mår bra, Cooper.
Jag mår helt fantastiskt bra.
Det är det som är problemet, va?
Tänk om hon har fel.
Om alla inte är där inne.
Då får vi bara några av dem.
Det är jävligt mycket bättre än inget och en klar förbättring för oss alla.
Hör nu på mig. Stick härifrån nu.
Jag håller tillbaka dem och ni sticker.
Vi har förlorat gubbar vad vi ska i natt.
Jag ska visa dig en sak.
Kom fan inte och påstå att det där är normalt.
Det som hände med Ryan händer med mig. Det är bara en tidsfråga.
Ödsla inte tid med harakiri-dravlet. Striden är inte förlorad än.
Med Ryan tog det några timmar. Det är fullmåne.
Kanske är det som när man är piss- nödig. När man måste, måste man.
Eller som att vara skitnödig.
Att man måste betyder inte att man drar ner brallorna och kniper av en.
Skit i Ryan. Han kan ha varit varulv hela tiden.
Det är en sak till du måste lära dig om att vara befäl.
Ibland är de man dödar ens egna män.
Så jag ber dig att låta mig ta hand om mig själv.
Då slipper du åtminstone
försöka förklara för Annie varför du måste bränna mig.
Vi ska plocka de jävlarna och behöver dig.
Det är lugnt. Det är okej.
Jag överlevde inte den här gången bara.
Det ingår i jobbet.
När jag lovade bort livet på kontraktet så menade jag det fan.
Jag är yrkessoldat.
Vad vill du att jag ska göra?
Grilla pungen på dem.
Kusten är klar.
Lycka till.
Tänd!
Sergeant!
Jag är ledsen.
När jag hittade er trodde jag att ni kunde få ut mig härifrån.
Men nu har vi ingen chans. Det finns ingen utväg.
Det har det aldrig funnits.
Jag kom hit för att bli ett med naturen och fick som jag ville.
Nu måste jag leva med det.
Det finns inget hus i nästa dal.
Nej.
- Och det var inga varulvar i ladan. - Inte en enda.
Och du är inte med på fotot för att det var du som tog det.
Ny kvinna, samma gamla skit.
Att vara snäll mot kvinnor ger dig inget.
Är du snäll mot mig så dör du.
Du tycker att alla är hyndor...
...men jag är äkta vara.
Tror du jag gillar min sjuka familj och valde att slå följe med flocken?
Nej. Jag valde dig.
Men din tur är slut och min tid är ute.
Vi kan bara låta naturen ha sin gång.
De har alltid varit här. Jag låste bara upp dörren.
Det är den tiden på månaden.
Nån måste avliva henne.
- Kom igen, Spoon. - Stick!
Spoonie, sluta larva dig!
Kom igen!
Sergeant?
Jag är på dass.
Jag är på dass!
Ditt jävla as!
Stick, ditt svin! Vad gillar du det här, jävla as?!
Kom igen, Coop!
Gasen tar slut, Coop!
Hoppas jag ger dig diarré, jävla mes!
Din jävel! Jobba, Coop!
Bajonetten!
Stick!
Kör hårt, Coop!
Kom igen, din jävel!
- Cooper, vi går in i garderoben. - Va?
- Vi går in i garderoben. - All right.
- Vad är det som luktar? - Jag vet inte.
Fy satan.
Ge mig ditt vapen.
Gapa, håll för öronen och akta tårna!
Var är Spoon?
Spoon finns inte.
- Nej, ditt jävla as! - Hjälp mig, Cooper.
Ner. Ner nu!
Vad gör du?
Du har ett skott i kammaren. Jag är förlorad!
Vi går tillsammans eller inte alls.
Det är min sista order. Trotsa mig inte!
Du måste komma härifrån levande och bevisa att det hände.
Inte bara för mig och mina killar.
För henne också!
Här. Du måste bevisa att det hände.
Stick nu!
Ryan, har du försökt slicka staken?
Det glömde jag - du har ju ingen.
Tror du det är slut? Nu är det det.
Text: Scandinavian Text Service
VARULVAR ÅT UPP MIN PLUTON
ENGLAND 5 - TYSKLAND 1 LAGET KLART FÖR VM