Acum doi ani, când nici nu știam că sunt vrăjitoare,
am fost ultima dată în orașul Halloween.
ORAȘUL HALLOWEEN - partea a 2-a RĂZBUNAREA LUI CALABAR
Mama mea Gwen, bunica mea, Aggie, sora mea, Sophie,
și fratele meu, Dylan și cu mine a trebuit să unim
forțele familiei de vrăjitori Cromwell, pentru a-l învinge pe Calabar,
un vrăjitor rău îndrăgostit de mama încă din adolescență.
Orașul Halloween a fost mereu un oraș fericit,
unde creaturi de diferite forme, mărimi și specii,
unele ciudate rău de tot,
trăiau în pace și armonie departe de lumea reală.
Deci, după ce am salvat orașul Halloween,
bunica și-a lăsat casa de acolo,
și s-a mutat cu noi, în lumea muritorilor.
Acum, e iar noaptea de Halloween.
Singura noapte când putem călători între orașul Halloween și lumea asta.
Mă gândesc la orașul Halloween.
Oare ce-o mai fi pe acolo.
Bunica spune că în orașul Halloween lucrurile se schimbă mereu.
La noi nu s-a schimbat nimic.
Iar se ceartă mama cu bunica.
Cum e la petrecerea voastră?
Încerc s-o evit.
Ce s-a întâmplat?
Marnie, bunica te roagă să cobori.
Una pentru fiecare, vă rog.
Da, avem pălării pentru toată lumea. Nu vă certați...
Nu vă certați.
Acum, că veți fi vrăjitoare și vrăjitori adevărați,
ne trebuie și mături, corect? Poftiți.
Mături magice. Aici erai, scumpa.
Ai ajuns exact la fix, Marnie.
Acum poate dorești să-i iei pe petrecăreții noștri
la o tură prin casă.
Bunico, nu cred că e o idee foarte bună.
Ce? Of, fir-ar.
Nu pot s-o las pe mama voastră să-mi strice distracția mereu.
- Mamă. - Bună, dragă.
Tot încerc să te împiedic să întorci fetele împotriva mea.
Acum o să corupi toți copiii din cartier.
Mamă, n-avem nimic împotriva ta.
Draga mea, dacă nu vrei să accepți cine ești,
e problema ta,
dar cineva trebuie să-mi ia locul în rândul vrăjitoarelor Cromwell,
și eu cred că Marnie e cea mai potrivită.
Sau eu. Și eu aș putea.
- Așa e. - Gata cu astea.
Trebuie să pregătim merele chiar aici.
Da, e distractiv.
Sper că ești mulțumită.
În extaz.
O împac eu pe ea.
Gort, ești acasă?
- Ce mai vrei? - Bună, Gort.
I-am rugat pe toți să facă o donație pentru școala din orașul Halloween.
Las-o baltă, Astrid.
Eu unul nu dau de pomană.
Astrid, tu ai fost mereu optimistă.
E Gort, nu?
Cel care fură șosetele?
Dar nu le fură. E ca un magnet al murdăriei.
Orice chestie din univers care se pierde,
un ciorap, ultima piesă din puzzle,
cercelul dat jos pentru o secundă,
toate ajung în curtea lui Gort.
Iar lui nu-i face plăcere să se despartă de ele.
Uite-l pe Benny.
De ce nu te duci în orașul Halloween, că portalul e deschis?
Știu că ți-e dor de Astrid și de Benny și de toți ceilalți.
După ce am lipsit un an,
să mă întorc pentru câteva ore e mai greu decât deloc.
Aștept până la următorul Halloween,
și o voi lua și pe Marnie pentru un an.
Dar un an în orașul Halloween nu înseamnă 100 de ani pentru ea?
Ca să fii șefa vrăjitoarelor Cromwell e nevoie de devotament, Sophie.
Nu poate fi și aici și acolo. Trebuie să aleagă.
Ia uite-l pe Luke.
S-a făcut un spiriduș foarte drăguț, nu-i așa?
Uite.
- Ce este, dragă? - Vine cineva.
- Cine?
Nu știu.
- Dar haide. - Păi...
Crezi că poate fi cineva... N-am invitat...
Haide, bunico.
Și ascunde ușa aia.
Nu poate fi acolo când avem musafiri.
Regulile mamei tale.
- Mama. - Ce?
Nu mă întorc împotriva ta.
Te iubesc.
Dar sunt vrăjitoare.
- Nu pot fi altfel. - Regret că m-am supărat pe tine.
E atât de frustrant.
Vreau să înveți tot ce știu și eu.
Magia îți poate da tot ce îți dorești,
dar nimic nu are valoare dacă-l obții prin magie.
- Așa zicea tatăl tău. - Dar nu folosesc magia pentru orice.
Nu o folosesc la teste.
Bine. Doar la testul de algebră.
Marnie, trebuie să te decizi.
Dacă pleci în orașul Halloween un an, aia va fi viața ta.
Vei deveni o străină în lumea asta.
Cioc, cioc.
E scump.
Sper că nu v-am deranjat.
Tată, le-am găsit.
Bună, sunt Alex. El e fiul meu, Cal.
Doar ce ne-am mutat și am aflat de petrecere.
Bun venit în cartier. Eu sunt Gwen iar ea fiica mea, Marnie.
Bună.
Dacă vrăjitoarele ar fi ca tine, ar fi mai bine percepute.
Mulțumesc.
Pot să pun astea la congelator?
Sigur, cum vrei. Sunt pentru voi. Pentru petrecere.
Sper că vă place cu lime. Îmi place verdele.
Bine.
Vine și restul familiei?
Sunt doar eu și Cal.
Atunci cu lime e perfect.
- Bine. - Am și linguri pe aici.
Lasă-mă să te ajut.
Ea e Cindy.
Da.
E cam aglomerat aici. Vrei să-mi arăți casa?
Sigur, pe aici.
Asta e.
- Și, când v-ați mutat? - Chiar în seara asta.
Serios? Și tatăl tău te-a lăsat la petrecere? Nu despachetați?
Nu. Pe tata nu-l interesează chestiile astea.
Mă lasă să mă descurc singur.
Te-a invitat cineva la balul mascat de la liceu?
De ce? Vrei să mă inviți tu?
Păi asta depinde de cât de ridicol ți s-ar părea.
Dylan, nici măcar nu ai un costum.
Păi nu sunt pasionat de Halloween.
Dar ăsta e scopul petrecerii.
Cel mai urât costum câștigă după miezul nopții.
- Premiul poate fi un pupic? - Acum ești ridicol.
Abia când ne-am mutat anul trecut am primit camera mea.
Ce?
Nu știu. Mă așteptam să arate altfel camera ta.
Dar nu e așa.
Ce vrei să spui?
Păi tu îmi pari neconvențională, dar în sensul bun.
Da, păi, am o cameră normală.
Mamei îi plac lucrurile normale.
Ea e șefa, nu?
Păi, mai e și camera bunicii.
De ce? A ei cum e?
Să-ți arăt.
Asta era aici mai devreme?
E un secret.
Ce tare e.
Face așa la fiecare Halloween?
E pasionată de vrăjitorie.
De poveștile despre vrăjitoare.
Da, cred și eu.
„Păr de vârcolac”.
- Cred că e greu de găsit. - N-a fost, crede...
Adică în poveștile mai de demult.
Deci și tu știi câte ceva.
- Un pic. - Știi cumva vreo vrajă?
Desigur, dar eu doar mă prefac.
Sunt vrăji obișnuite știute de vrăjitoare.
Adică, se spune.
Și sunt cele strict secrete
știute doar de cea care le-a inventat.
Sau de vrăjitor.
Așa le spune vrăjitoarelor de sex masculin?
Deci știi și tu câte ceva.
Mai mult din filme, dar nu sunt atât de educative.
Bunica crede că vrăjitoarele nu sunt înțelese.
Și ne învață despre ele.
- Aia nu e o carte cu vrăji? - Nu.
Adică, da, asta pare a fi,
dar n-ai voie s-o atingi.
Doar ne prefacem, corect?
Asta cu siguranță, totuși, sunt lucrurile bunicii,
și nu avem voie să intrăm aici fără ea.
- Așa că... - Bine.
Îți place înghețata?
- Sigur. - Foarte bine.
- Mulțumesc. - Vrei și tu, fiule?
Eu cred că mă duc acasă, tată.
Eu mai stau să dau o mână de ajutor,
- Doar dacă vrei. - Nu refuz ajutorul.
Auzi, Marnie, eu încă nu sunt înscris la liceu,
dar am auzit că e un mare bal mascat la liceu.
Dacă e destul de bun costumul negru, mergem neinvitați?
Dacă mergi cu cineva înscris deja,
nu cred că mai ești neinvitat.
- Vin să te iau într-o oră? - Da, sigur.
Da!
Faptul că te-am cunoscut e minunat.
Dar nu văd pe nimeni.
- Una ție. - Mulțumesc.
Și una ție, și...
Și-a mea?
E goală.
Dar e mereu goală.
Când scoatem ceva din ea, e prin magie.
Bunico, chiar e goală. N-are nici magie.
Dar e imposibil.
Iertați-mă, copii.
Cred că asta e tot, din păcate.
Norocul meu.
Dar... am asta de secole.
Niciodată n-a fost goală.
- Goală? - Păi, nu-i de mirare.
De doi ani tot scoți din ea jocuri, schelete dansatoare,
broaște, tot felul de chestii din Almanahul de Magie.
Să nu-l uităm pe căpcăunul care trăgea vânturi.
Puturosul. Unde o fi.
N-au cum să se termine. E conectată la casa mea din orașul Halloween
cu toate magiile și vrăjile mele.
Poate ar trebuie să dau o fugă în orașul Halloween,
să văd ce e pe-acasă.
Vin și eu?
Las-o baltă, Sophie.
Mama e și așa nervoasă.
Nu putem merge.
Poate dacă-i spun că am nevoie de ajutor
pentru o problemă tehnică.
Îmi iau haina.
N-o să țină.
Lasă-mă pe mine s-o conving, dragă.
Am metode de convingere infailibile.
O să meargă.
Și eu care credeam că evităm separarea anuală a familiei.
...din ce suntem făcuți. Îți dai seama?
Da. Zilele trecute...
Dragă. Ies cu fetele câteva minute. E o problemă?
Nu, mamă. Ai grijă să...
Stai. Unde?
Pe aici. Ne întoarcem imediat.
Bună seara. Sunt Aggie, mama lui Gwen.
Îmi pare bine.
- Sunt Alex. - Mamă...
Marnie va locui cu mine un an întreg
după ce termină liceu.
Nu e incredibil?
E norocoasă.
Da, iar Sophie va locui cu mine.
Mamă!
Iubito, e ora de culcare. De ce nu te duci sus?
Ne întoarcem repede. Stai liniștită.
Bine?
Vezi? Mama poate fi și înțelegătoare.
E bună prezența unui străin la disputele familiale.
Dacă vrea să ne verifice, spuneți-i să mă sune pe telefonul cu capete.
Adică pe mobil.
Cu capete.
La ce folosesc astea?
Seamănă un pic cu walkie-talkie-urile,
doar că merg ca prin minune.
Merg ca prin minune.
Pot fi folosite și pentru a comunica
între lumea muritorilor și orașul Halloween.
Eu le-am inventat.
Nu-s drăguțe? Dar cu siguranță nu vor fi probleme
căci vom fi acasă până la miezul nopții.
Ne întoarcem într-o oră, căci am întâlnire.
Și n-am înțeles niciodată de ce vă bateți capul cu internetul
când geamul vrăjitoarei îți arată tot ce-ți dorești.
Stai. Păi nu aici trebuia să fie stația?
Cred că Arnold iar a uitat să scoată semnul.
Și-ar pierde și capul dacă nu i l-ar pune soția în punga cu prânzul.
Invoc autobuzul.
Bine.
N-am spus-o corect?
- Încearcă cu mai multă pasiune. - Bine.
Cred că va trebui să deschidem singure portalul.
Din lumea muritorilor plecăm acum,
în seara aceasta,
înapoi în orașul Halloween.
Prin portal ne facem ieșirea.
Avem patru ore până la miezul nopții.
Avem destul timp.
Ți-a spus cineva că ai cei mai frumoși ochi verzi?
Sunt ca doi nuferi ce plutesc pe luciul cristalin al apei.
N-aș vrea să par prea îndrăzneț,
dar ai vrea să mergi cu mine la balul mascat?
- Cel din liceu? - Da.
E pentru elevi.
Sigur le-ar prinde bine niște supraveghetori.
E doar un motiv să ne mai vedem.
Nici n-am costum.
Nu-i nimic. Cal are o mulțime de chestii.
Sigur că o să-ți găsim ceva.
În regulă. Bine. Mi-ar plăcea.
Super.
Deci, pe curând.
Pe curând.
Eram doar curios.
Mulțumim de vizită.
Asemenea.
Ce bine e acasă.
Sophie avea dreptate.
Aveam nevoie să vin acasă. Mi-era dor de prietenii mei.
Unde e lanterna gigantică?
E cumva o glumă?
Cum a dispărut lanterna gigantică va dispărea și orașul Halloween.
Bunico, ce s-a întâmplat?
Totul arată gri și anost.
Nu doar totul, ci toți.
Stai, te rog. Ce se întâmplă aici?
Aș vrea...
Astrid, ești chiar tu?
Sunt Astrid.
Astrid, ce s-a întâmplat cu tine?
Ce vrei să spui?
Păi ești toată gri, ți-au dispărut pantalonii evazați.
Iar pantofii tăi.
Sunt foarte confortabili.
Și asta-i foarte important.
Cred că o să-mi mai cumpăr.
Astrid.
Scuză-mă.
-Vorbeam cu cineva. -Mă rog.
Urăsc vorba asta.
Stai un pic.
Dragă...
Ne cunoaștem?
Nu se poate. Luke?
Da.
Dar arăți ca atunci când Kalabar te-a fermecat
și te-a făcut om.
Mă rog.
Încetează odată. Ascultă, ce se întâmplă?
De ce devii gri?
Toți se transformă.
- Altceva te întreb. - E o vrajă, dragă.
O vrajă? Deci cineva a aruncat o vrajă asupra orașului Halloween?
- Cum poate face asta? - Nu sunt sigură.
Dar vraja asta, nu numai că-i face pe toți să arate gri,
ci pe măsură ce avansează, îi face oameni.
Pe bune, bunico. Oamenii nu-s așa anoști.
Nu.
Îmi pare o caricatură a oamenilor din orașul Halloween,
așa cum sunt percepuți de oamenii normali în noaptea de Halloween.
Dar cine ar putea face așa o vrajă?
Nu știu, dar cineva îmi distruge casa.
Ok, hai să nu ne enervăm.
Nu e foarte greu să desfaci o vrajă, nu?
O spui invers și gata.
Îmi amintesc ceva din cartea mea cu vrăji. Era o vrajă...
Nu am mai citit-o de ani buni,
dar seamănă cu asta.
Ce bine. Poate că vraja din cartea ta va funcționa.
Merită să încercăm.
Dylan?
Ești acolo? Mă auzi?
Dylan, vrei te rog să răspunzi?
Dylan, mă auzi?
Dylan, ești acolo?
Dylan, vrei te rog să răspunzi?
Te aud. Ce vrei?
Vreau să te duci în camera mea și să-mi citești o vrajă din carte.
Bunico, am treabă.
Hai, du-te, Dylan,
sau îți pun jurnalul pe internet.
Dar nu-mi știi parola.
Punem pariu, Mușchi de Fier?
Bine, mă duc.
Mușchi de Fier.
Trebuia să merg și eu.
Da, hai deschide ușa.
Am intrat.
Te-am prins.
Ascultă, caută cartea aia cu vrăji, da?
Nu e aici.
cum adică nu e acolo? Vezi pe masă.
- Și nu este. - Trebuie să fie.
Poate e în altă parte.
Dylan, e uriașă. Cum s-o pună în altă parte.
A mutat ea căpcăunul.
Puturosul ascunde lucrurile.
Cred că a luat-o cineva.
A intrat careva în camera mea după ce am coborât eu?
- Eu nu. - Nici eu.
Eu am fost, câteva minute.
A mai fost cineva cu tine?
Un băiat nou, Cal,
dar n-avea cum s-o ia pentru că am fost cu el tot timpul.
Pe el l-am simțit, bunico.
El a furat-o, bunico.
Ar fi putut fi altcineva, adică noi lipsim de aproape o oră.
Doar tu, bunica și Sophie știți vraja.
Copii, sigilați-mi camera.
O să ne întoarcem să vorbim cu noul prieten al lui Marnie.
El n-ar fura nimic, bunico.
- E un tip drăguț. - Probabil,
dar momentan e singurul nostru suspect.
Din orașul Halloween plecăm acum,
în astă noapte de Halloween,
înapoi în lumea muritorilor.
Prin portal ne facem ieșirea.
Portalul nu se deschide.
De-asta mi-era teamă.
Cel ce a aruncat această vrajă știa că-mi va afecta valiza
și că vom veni să investigăm. A fost o capcană.
Foarte bine, Aggie. Te-ai prins până la urmă.
Cal?
Sunt aici.
Cal? Tu ai vrăjit orașul Halloween?
Exact cum era scris și în cartea de vrăji a lui Aggie. Obrăznicătură.
De-aia îmi păreai cunoscut.
Atunci înseamnă că ești un...
Vrăjitor? Drăguț, nu?
Atunci toată treaba...
Așa-zisul tău tată, turul casei,
voiai să iei cartea.
Nu, puteam fura cartea oricând.
Am vrut ca tu să mi-o arăți, că ai crezut că e ceva între noi,
și ai făcut-o.
Deci m-ai păcălit.
O să-ți treacă.
Dar tot n-am parteneră pentru balul mascat.
Lasă petrecerea.
Spune-mi de ce...
- Kalabar. - Ce ai spus, dragă?
Trandafirul.
Mereu ai lăsat magia să vorbească pentru tine.
Trebuia să-mi dau seama când mi-a dat trandafirul.
Cal.
Ești fiul lui Kalabar.
Am moștenit atracția tatălui meu pentru vrăjitoarele Cromwell.
Nu știam că el a avut un băiat.
Nu voia să afle lumea.
Eu și tata nu am fost tot timpul de aceeași părere, dar a fost singurul
care a ținut piept dominației Cromwell din orașul Halloween.
E absurd. Noi nu am dominat pe nimeni.
Atunci de ce ai lăsat muritorii să conducă
iar noi ne-am ascuns ca șobolanii într-o altă dimensiune?
Am votat cu toții pentru crearea lumii noastre ca să trăim în pace.
Iar când tata a încercat să pună creaturile orașului Halloween
stăpâni peste rasa umană,
voi Cromwell-ii i-ați întors pe toți împotriva lui,
și tot voi l-ați distrus!
Despre asta era vorba.
Răzbunare.
Doar un cuvânt, și voi deschide portalul.
Ce tot spui?
Caută să nu mai faci tot ce spune mama ta,
și-ți pot arăta chestii pe care Aggie nu le-ar putea face niciodată.
Nu mă interesează magia ta.
Nu faci decât să distrugi.
Vraja gri e doar începutul, Marnie.
Sfârșitul, la miezul nopții, în lumea muritorilor.
- Ce sfârșit? - Hai cu mine și vei afla.
Nici gând.
Păi, mai gândește-te, și...
Vorbim mai târziu.
Iartă-mă, bunico.
Am dat-o-n bară.
Toți facem greșeli, dar nu te îngrijora.
Îi vom arăta lui Cal că noi nu suntem așa ușor de bătut.
Dar cum?
Suntem prinse aici, iar cartea cu vrăji e la el.
Mai am câteva șmecherii în mânecă.
Întâi să ajungem acasă la mine.
Slavă domnului. Taxiul încă mai merge.
Pe drum îl poți suna pe fratele tău să-l pui în temă
iar noi căutăm o modalitate de a sparge vraja.
Bine.
Benny?
Vă duc undeva?
Bunico, cred că e Benny.
Poți să mergi mai repede, Benny?
Relaxează-te, Marnie. Am ajuns.
De când te-ai făcut gri ești mai prudent, Benny.
- Ne cunoaștem? - Păi, da,
dar atunci erai numai piele și os, mai puțină piele.
Mulțumim de călătorie. Suntem în întârziere.
Haideți copii, să intrăm.
Ce crezi că va face Cal lumii muritorilor?
Sigur are aceeași ură față de oameni ca și tatăl său,
dar dacă a încălcat Codul lui Merlin,
care interzice furtul vrăjilor de la altcineva,
cred că putem presupune că e capabil de orice.
Dar gata cu vorba până intrăm,
și chiar dacă mai trage cu urechea, n-o să ne poată auzi din casă.
Sper că vraja n-a schimbat nimic.
Îmi place cum ați făcut casa.
Nu pot să cred, Cal a făcut asta cu o vrajă din cartea ta.
N-o s-o mai desfacem.
Aș fi de acord cu tine, dragă,
dacă n-aș mai fi avut o copie a cărții.
Dar ce nu știe el e că am două.
Două?
Au fost la promoție două copii la fel.
Pe una am luat-o cu mine, în lumea muritorilor,
iar cealaltă e tot aici.
Undeva.
- Păi atunci, hai s-o căutăm, nu? - Da.
Ok. E cumva pe aici?
Nu. Scuză-mă.
Ok. Nu...
Ok, poate e asta... Nu.
Ne-ai putea ajuta, știi.
Mi-e cam foame.
Oare e ceva de mâncare pe aici?
Poate e aici.
Trebuie să fie aici.
Nu e aici.
- Ce zici de asta? - Nu, asta nu. E prea mică.
- Ce zici de asta? - E atât de mare...
- Nu. Ok. - Bine, dragă.
Sau poate aici. Știu că e aici.
N-o s-o găsim.
Bunico, nu putem renunța.
E ceva la care nu ne-am gândit.
Adică ceva care să ne scoată din asta, o vrajă sau...
- Luke! - Da.
Ești din nou spiriduș.
Ceva a rupt vraja.
Cred că da.
Oare ce s-a întâmplat, bunico? Ai spus tu ceva?
- Nu-mi aduc aminte. - Păi cum de nu mai sunt gri?
Presupun că vraja e una temporară.
Poate că va dispărea și vraja asupra casei,
și vom găsi cartea de vrăji.
Dacă întârziem, trece de miezul nopții în lumea muritorilor.
Bunico, dar cartea de vrăji nu e aici. Ce-am mai putea face?
N-am mai văzut cealaltă carte de vrăji de zeci de ani.
Poate s-a pierdut.
Bunico, cum poți zâmbi? E îngrozitor.
În nici un caz, scumpo, pentru că dacă s-a pierdut,
știu exact unde este.
Stai. Mai zi o dată.
Toate lucrurile pierdute din ambele lumi ajung în curtea lui Gort.
E gunoierul universului.
Scuză-mă.
TAXI MEDIUM
- Chitanța. - Prin poștă, dragă.
Bravo, Benny. Gata, mergem la casa lui Gort, calc-o.
Să-l vedeți când nu se grăbește.
Noapte bună. Mulțumesc frumos că ați venit.
- Mulțumim foarte mult. - Pa.
Nu cumva bunica a pus cartea în altă parte?
Am întrebat-o.
Bunica ta crede că totul se rezolvă prin magie. Și știi ceva,
dacă mai continuă așa, nici voi nu veți mai ieși normali.
Bunica spune că normalitatea e demodată.
Ar trebui să fiți deja în pat.
Marnie jură că tipul ăsta Cal e vrăjitor și a furat-o,
- și despre tatăl lui... - Gata, până aici.
Ok, ar fi o idee bună dacă fiecare din cei de aici
ar veni cu o explicație simplă pentru tot
înainte de a invoca forțele întunericului când
nu-și găsesc cheile de la mașină.
Mie Cal mi se pare un tânăr foarte drăguț, șarmant,
iar tatăl lui este...
Alex.
Bună, Gwen. Frumos costum, nu?
- Sper că nu te-am speriat. - Doar e Halloween.
De aceea, eu și Cal ți-am găsit o mască îngrozitoare.
E...
Nu-ți place.
Nu. E minunată.
Vom fi atracția balului mascat.
Stai așa, te duci la petrecerea de Halloween?
Da. M-a invitat Alex, și...
- Sophie. - Pot merge și eu?
Nu. Trebuia deja să fii în pat.
Alex, iartă-mă. N-am realizat.
Chiar nu-i nimic.
Nicio problemă.
Duceți-vă.
Stau eu cu Sophie.
Dylan, nu. Aștepți petrecerea asta de atâta timp.
Serios, mamă. Nu prea-mi place Halloween-ul.
Speram să mai socializez și eu,
- dar tu ai întâlnire. - Și Tiffany?
- Avea treabă. - Samantha?
- Are iubit. - Julia?
A râs până i-a ieșit laptele pe nas.
Duceți-vă voi. Vă revanșați după.
- Ești sigur? - Asta-i chiar minunat.
- Putem să mergem acum? - Sigur.
- Negii tăi nu se iau, nu? - Ăsta e doar un mit.
- În pat. - Nu mă face să râd.
Unde a dispărut mizeria?
Se pare că Gort s-a schimbat de când cu vraja gri.
Mai bine te-ai pregăti, scumpo.
Cu sau fără vrajă, Gort cel Strângător
e cel mai scârbos, rău și neprietenos locuitor din Halloween.
Da.
Bună, Gort. Arăți curat.
Să te ajut cu ceva?
sunt cam ocupat, sortez șosete.
Da, domnule Gort.
Noi căutăm o carte.
Înțeleg.
Păi, veniți încoace.
Am câteva cărți.
Da.
Aici sunt.
Mulțumim, Gort. „Manichiura pentru toți.”
„Ștergem praful, ne relaxăm.”
„100 de rețete pentru Tapioca.”
Cred că cine le-a pierdut nu prea le duce dorul.
Nu cred că-s toate cărțile, Gort.
Păi, restul le-am expus în grădină și le-am vândut.
- Le-a vândut? - Da, locul ăsta era mizerabil.
Am păstrat doar cărțile utile.
O să vând și șosetele astea imediat ce le fac pereche.
Gort, caut o carte anume, o copie a cărții mele cu vrăji.
Mai știi cui ai vândut-o?
Crezi că sunt pereche?
Nu, cred că nu prea.
Ne aflăm într-un punct mort.
Cartea mea poate fi oriunde.
Bine, hai să ne întoarcem în lumea muritorilor.
E vraja, s-a întors.
Bunico, ce ți se întâmplă?
E Vraja Gri.
Pentru că suntem aici, mă afectează și pe mine.
Probabil și tu vei păți la fel.
Trebuie să plecăm de aici.
Ușa, nu se deschide.
Ce? Nu mai sunt nici ferestrele.
Bunico, trebuie să faci ceva.
Nu pot.
Cred că Vraja Gri ne-a blocat puterile.
Ai dreptate, Agatha.
În clipa asta, aș putea să vă țin aici cu o scobitoare.
Bunica a avut dreptate.
Tu ne-ai spionat în tot timpul ăsta.
N-am avut nevoie. Știam deja de cartea cu vrăji a lui Aggie.
Știam că ajungeți la Gort.
Cum așa?
Nu mai am cartea dinainte să te naști.
Deci, Marnie, te-ai hotărât dacă vii la petrecere?
Toată lumea va fi acolo, până și mami...
Mama? Minți.
Mama urăște Halloween-ul.
Cred că tata i-a insuflat cheful.
El nu e chiar tatăl meu. E un experiment științific,
dar i-a luat o mască foarte urâtă. E un paravan.
Știi, așa chiar nu mă convingi să ies cu tine.
Asta nu e o întâlnire. E viitorul nostru împreună.
Sunt stăpână peste viitorul meu, așa că lasă-mă în pace.
Vraja Creaturii.
- Ce? - O vrajă din cartea mea.
Interzisă după vremurile întunecate.
Era pentru cei care își băteau joc de noi costumându-se în creaturi.
Vraja îi transforma chiar în creaturile de care oamenii își băteau joc.
A transformat creaturile în oameni,
iar acum va transforma oamenii în creaturi.
De-asta Cal i-a dat mamei o mască.
Vrea să folosească Vraja Creaturii în lumea muritorilor la miezul nopții.
Dylan.
Vrei să-ți citesc o poveste?
Nu. Ascultă.
„Golemii sunt creaturi drăguțe,
făcute din noroi sau din alte elemente naturale.
N-au personalitate și fac tot ce le cer creatorii lor”.
Bravo. Fă-te Golem. La culcare.
Ai văzut o broască pe podea când a plecat tatăl lui Cal.
Și nu el a apărut într-o broască uriașă?
Ce e asta, vreun blestem biblic?
Sophie, mama n-a ieșit cu nimeni de doi ani.
Nu mă duc să-i spun că tu crezi
că partenerul ei e o reptilă.
Broaștele sunt amfibieni.
Nu mă duc.
Unul din familia asta trebuie să rămână cu picioarele pe pământ.
Dylan, n-o pot face de una singură.
Indiferent dacă-ți place sau nu, ești un Cromwell,
și tu simți tot felul de chestii ca și noi.
Nu-mi spune că nu simți pericolul.
Bine, poate o să dăm o fugă,
doar ca să-ți dovedesc că totul e în regulă.
Îți trebuie costum.
Nici gând.
Ok, ne ține aici cu o vrajă.
Deci, poate reușim să găsim noi una mai puternică.
Puterile noastre se pierd, dragă. Suntem prinși.
Bunico, să spui o vrajă invers nu e singura cale de a o dezlega.
Astea-s regulile.
Regulile au excepții, corect?
Adică, așa cum hackerii intră în orice computer.
Ei caută o simplă portiță.
Computerele au portițe?
Portițele sunt un mod de a pătrunde într-un program cu probleme.
E posibil ca vrăjile să aibă portițe?
Tu te referi la un mod de a scăpa de vrajă, fără a o dezlega.
Exact. Vraja asta.
Ne împiedică să ieșim afară, corect?
Da. Și?
Dacă am încerca să mergem în altă parte decât afară?
N-ai unde să mergi. Înăuntru sau în afară,
iar acum noi suntem înăuntru.
Saltul în timp. Bunico, știi așa o vrajă, nu?
Una pentru călătoriile în timp?
- Călătoriile în timp. - Da.
Cred că am ceva.
Un poem mic și drăguț.
Gort, șosetele alea nu sunt pereche.
Bunico, nu se potrivesc, ascultă.
Haide. Știu. Uite. Mai bine scrie. Hai.
- Ce e? nu... stai o clipă. - Dă-mi.
- Scrie repede, să nu uiți. - Vraja.
- Haide, bunico. - Așa.
Sunt cam confuză...
Gata e. Asta e
Bunico!
Poți s-o citești?
Nu știu, dar hai s-o ajutăm.
Gort, șosetele astea nu-s pereche.
Da, păi da, mai am câteva. Sunt în dulap.
Păi, după ele.
Nu. Bunico, citește vraja cu mine.
Pleacă. Avem treabă.
- Am pierdut-o. - Dar, bunico, sunt eu, Marnie.
- Am venit. - Bunico...
În sfârșit, facem ce putem.
Să vedem. O vrei pe cea lungă?
Trebuie să ieșim de aici.
Venim după ea mai târziu.
Bine.
Bine, hai să ne întoarcem în lumea muritorilor.
E vraja, s-a întors.
Bunico, ce se întâmplă?
E Vraja Gri. Mă afectează...
Asta e de acum 5 minute.
Poate n-am zis-o bine.
Bine, am greșit doar un pic.
Luke? Bunico?
Bună încercare de a scăpa de vrajă.
Chiar ai potențial, Marnie.
Unde sunt Luke și Bunica? Și cât este ceasul?
Păi... Cred că am putea spune că i-am tras pe o linie moartă.
E o vrajă a uitării. Ți-o zic mai târziu.
Nu te mai amesteca în vrăjile mele, Cal.
Încalci Codul lui Merlin.
Nimănui nu-i pasă de codul lui Merlin, Marnie.
Informează-te. Și în plus, de ce ai vrea să stai
cu niște creaturi îmbătrânite?
Creaturile-mi sunt prieteni.
Mama ta va deveni o creatură bătrână și putrezită.
Las-o pe mama în pace.
O, da, uitasem... Pa.
Luke?
Luke, unde...
Cred că-mi plăcea mai mult locul ăsta când era gri.
Unde e Gort?
E aproape 11.00 în lumea muritorilor.
Trebuie să-l găsim.
Cred că l-am găsit.
Voi ce căutați în casa mea?
E în regulă. Aggie ne-a trimis.
Dar tot nu sunteți bineveniți aici.
O urăsc pe Aggie.
Nimic nou. Urăște pe oricine.
Păi, Aggie te respectă foarte mult.
- Serios? - Da.
Ea a zis că ești cel mai scârbos, mai rău
locuitor al orașului Halloween.
Marnie, ai grijă.
Așa a zis?
A zis-o doar ca să mă lingușească.
Nu. Vorbea serios, pe bune.
Foarte frumos din partea ei, urăsc cumplit oamenii drăguți!
Plecați! Trebuie să fac mizerie.
Nu, noi doi căutăm ceva.
Păi în cazul ăsta, serviți-vă.
N-am nimic de dat nimănui!
- Dar... - Fetițo, tu îmi miroși a Cromwell,
și vreau să plecați din maghernița mea!
Bine. Ușor, Gort.
Păi, mă bucur să văd locul ăsta cât încă mai e mizerabil.
Stai.
Cum adică „încă mizerabil”?
Nu știu dacă ai auzit de Vraja Gri, dar peste câțiva ani,
băiatul lui Kalabar îți va face curat în toată casa.
Ce?
Încetinește.
Fii atentă.
Ești sigură că mama ne-a dat voie?
Nu. Bunica încă nu m-a învățat să zbor.
- Ce? - Nu-i nimic.
- Cum arată cartea? - Una mare, îmbrăcată-n piele.
Trebuie să fie pe-aici.
Nu pot permite așa ceva.
Superba mea mizerie, curățată?
Minunatul meu gunoi vândut în stradă?
N-ai niciun fel de sistem de îndosariere?
Bineînțeles că am.
Toate gunoaiele le țin sub verandă.
Scuze că am întrebat.
Spike. Băiatul meu.
Hai la tata.
Da.
Ok.
Du-te, dar să te joci frumos.
Nu-i aici cartea de vrăji.
Am căutat peste tot.
Poate ne-am întors prea mult în timp, înaintea momentului pierderii.
Bunica zicea că n-a mai văzut-o de câteva decenii.
Nu ne putem întoarce atât de mult.
Hei, cartea asta e îmbrăcată-n piele?
Da.
Și are un fel de scris deosebit pe copertă?
Biblio Magica. Da.
- Mi-amintesc. - Asta e foarte bine.
Kalabar a cumpărat-o de la mine acum vreo 50 de ani.
Asta-i foarte rău.
Probabil Kalabar încearcă să domine lumea de zeci de ani.
Atunci și cealaltă carte de vrăji a bunicii care conține Vraja Gri
se află tot la Cal.
Și motivul pentru care a furat-o...
A fost ca să vă oprească să dezlegați vraja.
Nu pot să cred!
Am bătut atâta drum degeaba.
LICEUL RIVERVIEW
- Marfă aterizare, Sophie. - Parcă tu poți mai bine.
N-o văd pe mama.
Cindy, am un super costum, nu crezi?
Da? Și cine ar trebui să fii? El Fraiero?
Uite-o acolo.
Mamă. Hei, mamă.
Mami.
Sophie? Dylan? Ce căutați aici?
Noi doar am venit să dansăm.
Voiam să vorbim.
Să vorbim? Despre ce? Cum ați venit?
Alex, scuză-ne, te rog, o clipă, bine?
- Sigur. Mă duc să iau un punch. - Minunat.
- Voi chiar ați zburat? - Nu prea bine.
De ce ați face una ca asta?
- Ea vrea să-ți spună ceva despre Alex. - Alex?
Nu e chiar tatăl lui Cal, mamă.
Înțeleg. Nu este. Și cine e?
Hai să vorbim despre asta la urmă pentru că n-o să-ți placă.
Este Kalabar, mamă.
- Aggie v-a zis asta? - Marnie, dar crede și bunica.
Înțeleg, și, deci, Alex ce e, un actor angajat de Cal?
Sophie are o teorie.
Cred că este un golem.
- Un golem. - Din broaște.
Știi, ai mai desfăcut o dată vraja lui Cal.
- Ce tot spui? - Păi, cu mine, Vraja Gri.
Nu, s-a dus cumva.
Păi nu s-a dus de pe Benny sau Gort.
Asta înseamnă că tu ai făcut ceva.
Cam ce?
Păi căutai prin casa lui Aggie...
Da, iar tu te scărpinai în nas.
Și n-ai găsit cartea de vrăji.
Corect, și i-am cerut bunicii să se gândească la altceva,
la un alt mod de a scăpa de vrajă.
Nu, că n-ai zis vrajă, ai spus altceva.
Și?
Și, poate ce ai zis tu, a dezlegat vraja.
Trebuia să vorbesc invers ca să dezleg vraja.
Poate că ai zis ceva invers.
Bine.
Cred că am zis capcană.
Ceva care să ne scoată din capcană.
Foarte bine, ia mai spune o dată?
Bine, era ceva gen,
ceva care să ne scoată din capcană.
O vrajă sau farmece.
Capcană.
O vrajă.
sau...
Nu ai spus „farmec”, sunt sigur.
Ceva pe invers.
Capcană, nu.
Vrajă sau... Nu.
Stai. Uite, trapa.
- Trapa? - Da, pare interesant.
Și?
Orice vrajă trebuie să fie lungă?
Nu. Unele sunt mai scurte.
- Atunci spune asta ca pe o vrajă. - E doar un cuvânt.
- N-ai vrea să încerci? - Bine.
Apart.
O, vai.
Locul ăsta e foarte murdar.
Foarte bine, spune-o invers.
Trapa?
A fost îngrozitor.
Voiam să fac curat.
- Încercă din nou. - Bine.
Apart.
O, vai.
Are cineva un făraș, cumva?
Trapa.
Vrei să încetezi cu asta?
Asta e. Am aflat cum putem dezlega Vraja Gri
și așa ne recăpătăm puterile.
Cât mai e până se închide portalul?
15 minute.
Vai, mama nu știe de Vraja Creaturii.
Dacă încă poartă masca aia?
Hai să ne întoarcem în prezent înainte s-o avertizăm.
Corect.
Unde-i vraja călătoriei în timp?
Ce tot spui? Era la tine.
Corect, păi, am pus-o pe masa aia
când a trebuit să caut prin gunoi.
Nu trebuia să faci asta.
De ce nu? Ce s-a întâmplat?
S-a pierdut.
Nu e nici o problemă, pentru că toate lucrurile pierdute ajung aici.
Tot ce se pierde prin alte locuri ajunge aici,
dar lucrurile pierdute aici fac puf.
- Puf? - Da.
S-a dus definitiv.
Puf.
Te rog, spune-mi că ți-o amintești.
Era în galeză. De-abia am citit-o.
Și-am rămas aici? Nu putem rămâne aici.
Bine. Calmează-te. Mă gândesc.
Nu e asta.
Scuzați-mă.
Cât despre tine, Dylan, mă așteptam ca tu să fii mai...
V-am adus niște părjituri.
- E totul în regulă? - Da, nemaipomenit.
- Unde e Cal? - Sophie...
E pe-aici pe undeva.
Fata ta i-a dat țeapă. Mă tem că e puțin supărat, săracul.
De ce ai ales costumul ăsta?
Gata copii, cred că e timpul s-o ștergeți.
Mai e ceva, știi, noi tocmai am văzut un coleg
costumat într-o muscă uriașă.
- O muscă. - Dylan.
Una mare neagră cu antene, pufoasă.
Pot chiar să-ți arăt cum făcea.
Scumpa mea, nu aici.
Sophie, știi că nu ai voie să folosești magia de față cu străini.
Mami, uite.
Alex?
Te simți bine?
Asta nu-i normal.
Atât de bună.
Nu ești om.
Nimeni nu-i perfect.
Ești... un golem.
Știe cineva unde găsim o mlaștină?
Era așa frumos.
Doar că era făcut din broaște.
Îmi pare rău, copii. Voi m-ați avertizat, dar Marnie...
Marnie. Unde este?
Ultima dată m-a sunat din orașul Halloween.
Ea și bunica nu puteau trece
prin portal din cauza vrăjii lui Cal.
E miezul-nopții. Cum ați vorbit?
Telefonul cu cap.
Marnie?
Marnie, mă poți auzi?
Abonatul e momentan în altă dimensiune.
Dacă lăsați un mesaj, îl va primi în aproximativ
400 de ani.
400 de ani?
Pooh bear thenatos 23 skidoo.
Nu vrei să te oprești odată?
- Nu-mi amintesc vraja. - Dar trebuie.
E o prostie.
De ce nu folosiți linia timpului?
- Ce-i asta? - Linia timpului.
Cred că a pierdut-o vreun vrăjitor.
- Haideți, că o țin în dulap. - Linia timpului?
Cum funcționează?
Linia timpului ne spune ce an este în lumea muritorilor.
Trecutul este într-o parte, și viitorul e în cealaltă.
Seamănă perfect cu descrierea unei găuri negre nestelare
-a lui Stephen Hawking. - Și care-i ideea?
Păi teoretic, găurile negre pot accelera timpul.
Iar asta ne ajută cum?
Urmați linia timpului. Hai plecați de-aici.
Gort, sunt un spiriduș. Teoretic, nu pot zbura.
Ba da, poți.
-Ce-i asta? -Este
noua și îmbunătățita mea mătură.
Bunica mi-a dat-o.
Tare, nu?
Hai, urcă.
Las-o mai jos.
Hai, urcă-te odată.
Mi-e cam teamă să zbor.
- Vrei să rămâi aici? - Nu.
Mă gândeam eu.
Stai un minut.
Merci, Gort. Am plecat de aici!
La revedere.
Atenție.
Am căutat peste tot.
Nu l-am văzut nicăieri pe Cal. Crezi că poartă o mască?
Nu știu. Copii, mergeți și stați lângă masa cu sucuri.
Iar dacă-l vedeți, nu faceți nimic. Veniți la mine.
Oricare ar fi planul lui, de noi depinde să-l oprim.
Voi purta masca. Mă știe.
„Vraja Creaturii”.
Începe distracția.
- L-ați văzut? - Nu.
- E pe-aici. Îl simt. - Și eu la fel.
Trebuie să-l găsim și să deschidem portalul înainte de...
Ora vrăjitoarelor.
Hai cu toții, numărați cu mine. Începem. Șaizeci...
Găsiți-l.
Nu vom reuși.
Portalul se va închide în câteva minute și suntem abia în 1600.
Cred că trebuie să intrăm în gaura aia neagră.
Cincizeci și șapte, 56...
Vrajă va transforma orice ființă umană
în creatura în care e deghizată,
și îi aleg pe ei toți.
...47, 46, 45, 44, 43, 42,
41, 40, 39...
35, 34, 33, 32, 31, 30.
29, 28, 27, 26...
Unde rămăsesem?
- Ce e asta? - Portalul.
- Mami. - Sophie, nu-mi pot scoate masca.
Trage tare.
Prin vânt, prin ploaie, prin foc, pe pământ,
și aiurea, cu vraja asta voi răzbuna glumele proaste făcute.
Și dacă teoria asta a găurii negre, să zicem, nu merge?
Repede. E miezul-nopții.
Bunico...
Poți s-o faci.
Trapa.
Da.
Bunico, să ne întoarcem în lumea muritorilor.
- Da. - Bine.
- Ești gata? - Da.
Din orașul Halloween plecăm acum,
în noaptea de Halloween,
înapoi în lumea muritorilor.
Prin portal plecăm!
Nu!
Se închide.
Nu se poate închide acum!
- Mama. - Nu.
- Trage de sus. - Încerc.
Mamă!
... trei, doi, unu.
E prea târziu.
Da. Toată lumea.
Înainte de a-i încorona pe câștigătorii concursului de costume,
e momentul marii demascări...
Schimbă-i în creatura în care s-au deghizat.
Nu pot respira!
Ce se întâmplă?
Unde mi-e celălalt ochi?
Mamă.
Marnie, unde ești?
Nu poate fi adevărat.
Ce ciudat. Nu-mi ies dinții.
- Chiar mi-e sete. - Cindy.
Cindy, oprește-te.
Ajutor.
Nu pot să cred.
Portalul e închis.
Vom sta blocate aici un an în lumea muritorilor.
Cred că așa vom avea timp să te pregătim, așa cum am plănuit.
Și când portalul se deschide din nou, vom fi gata să-l înfruntăm pe Cal.
Să aștept un an de zile închisă?
Îmi va părea un secol aici.
- Mă rog. - Nu, niciun mă rog.
E vina mea.
Din cauza mea mama s-a transformat în creatura aia.
Trebuie să putem face ceva.
Marnie, și eu îi iubesc, dar nu pot schimba regulile.
Poate putem noi.
Ce vrei să faci?
O sun pe Sophie.
Sophie. Soph, ești acolo?
Marnie, tu ești?
Sophie, ascultă-mă. Deschidem portalul.
Nu putem. A trecut miezul nopții.
Nu-mi pasă, asta nu mă va opri.
Portalul n-a fost mereu aici.
A fost creat prin magie. Și nu e magie mai tare ca a noastră.
- Așa cred. - Nu. Trebuie să crezi asta.
La fel și Dylan.
Haide. Ce părere ai?
Bine, dar cum o facem? Nu există așa o vrajă.
Va trebuie să inventăm.
- Sunteți gata? - Eu ce trebuie să fac?
Nu te gândi la asta, Dylan. Fă ce simți.
Nu sunt vrăjitor.
Am nevoie de cineva care crede că orice e posibil. Tu crezi asta?
Cu tine aici, da.
Bunico.
Nu știu sigur cum va funcționa asta, dar mereu am crezut în tine.
Chemăm visele
creaturilor și muritorilor,
să vindece rana ce a despărțit lumile.
De acum, cu toții ne putem crea un portal,
și ne vom putea alege singuri calea.
Chemăm visele
creaturilor și muritorilor,
să vindece rana ce a despărțit lumile.
De acum, cu toții ne putem crea un portal,
și ne vom putea alege singuri calea.
- Ce e asta? - Se întâmplă ceva.
Nu pot să cred. Încearcă să deschidă portalul.
Chemăm visele
creaturilor și muritorilor,
să vindece rana ce a despărțit lumile.
De acum, cu toții ne putem crea un portal,
și ne vom putea alege singuri calea.
- Da. - Marnie!
- Am reușit. - Sophie.
Nu. E imposibil!
- Da. Bine lucrat. - El este.
Nu-mi pasă cât de puternici vă credeți, dar n-o să mă las învins.
Puterea ta a fost de a ne ține despărțiți, Cal.
Și acum nu mai ai acea putere.
Noi nu trebuie să ne urâm.
Dă-mi cărțile de vrăji ale lui Aggie.
Tata avea dreptate. Sunteți și mereu veți fi dușmanii mei.
Mi-ai spus că iei decizii singur.
Nu lăsa ura tatălui tău să decidă pentru tine.
Încearcă.
Ia cărțile. Vreau să te văd.
Binele e mai puternic ca răul? Hai să vedem.
Nu-mi e teamă de tine. Poate mi-e milă de tine,
și vreau să te ajut, dar eu nu mă tem de tine.
Marnie, ai grijă.
Se va întoarce.
Îl vom aștepta, împreună.
- Bunico, faci tu onorurile? - Desigur, dragă.
Luke.
Am avut un vis cumplit.
Am adormit?
Nu știu cine a pus asta la cale,
dar hai să aplaudăm cea mai mare petrecere de Halloween.
Da!
Mamă.
Ești bine.
Nu știu dacă voi reuși să vă fac să nu vă mai certați,
dar măcar n-o veți face din cauza mea.
Amândouă puteți să mă învățați câte ceva. Și nu mai trebuie să aleg.
Nu cred că mai am ce să te învăț.
Se pare că Marnie știe mai multe decât știu eu.
Bunico, hai în orașul Halloween
să scăpăm de Vraja Gri.
- Așa-i. Vii și tu? - Nu prea cred, mamă.
Asta e lumea mea.
Dar copiii pot veni să te viziteze când vor dori
acum că au învățat care sunt regulile.
Să mă aștepți la masă Halloween-ul următor.
- Ai grijă, draga mea. - Și tu, mami.
Pa.
Să mergem înainte să primești
premiul pentru cea mai tare mască.
- Crezi tu? - Da. Și tu.
Trapa.
-Încearcă doar. -Are treabă.
Am chitanța ta chiar aici.
Trapa.
Asta zic și eu dietă severă.
Da.
De ce e toată lumea așa fericită?
- Hei, a reușit. L-a făcut la loc. -Da, ia uite.
Deci acest www despre care am auzit, are legătură cu păianjenii?
Bunico, cred că e vremea să începem pregătirea ta.
- Mi-ar plăcea. - Da.
Mi-ar plăcea.