Da, Marlin. Văd, e frumos.
Deci Coral, când spuneai că vrei vedere la ocean,
nu credeai că vom avea parte de tot oceanul, nu-i aşa?
Oh, da. Un peşte poate să respire în voie aici.
Ţi-a dat omul tău ce ţi-a promis?
- Mi-a dat. - Nu a fost chiar aşa uşor.
alţi "arlechin" puseseră ochii pe locul ăsta.
Să fii sigură de asta. Absolut toţi.
Te-ai descurcat, şi cartierul e minunat.
- Îţi place într-adevăr? - Sigur că da. Chiar îmi place.
Dar, Marlin, ştiu că abisul este preferat,
cu şcolile bune şi vederea unică, dar chiar avem nevoie de atâta spaţiu?
Iubito, vorbim despre copiii noştri. Ei merită tot ce e mai bun.
Uite! Când se vor trezi,
se vor uita afară şi vor vedea o balenă exact lângă fereastra dormitorului!
- O să trezeşti copiii. - Bine, bine.
Priveşte.
Visează.
- Trebuie să-i botezăm. - Pe toţi? Chiar acum?
Bine. Jumătatea asta va fi Marlin Jr. şi jumătatea asta Coral Jr.
- Gata. Am terminat. - Mie îmi place Nemo.
Nemo?
O să-i spunem unuia Nemo, dar aş vrea ca majoritatea să fie Marlin Jr.
Gândeşte-te că în două zile vom fi părinţi.
Da.
Şi dacă nu le place de mine?
- Marlin. - Serios.
Acolo sunt 400 de ouă. Ai şanse ca măcar unul să te placă.
Ce e?
- Ţii minte cum ne-am cunoscut? - Prefer să uit.
Eu îmi amintesc. Vrei să-mi spui dacă am un cârlig în buză?
- Uită-te mai de aproape. - Fugi de aici.
Aici era. Frumuşica e aici.
Unde au plecat toţi?
Coral, treci în casă.
Nu, Coral, nu. Ei vor fi bine. Dar treci înăuntru.
Chiar acum.
Nu!
Coral!
Coral?
Coral.
Coral?
Coral.
Ia te uită.
Totul va fi bine, tata e aici.
Te-a găsit tata.
Îţi promit că nu voi permite să ţi se întâmple nimic...
...Nemo.
ÎN CĂUTAREA LUI NEMO
Prima zi de şcoală!
- Prima zi de şcoală! Scularea! - Nu vreau să mă duc la şcoală.
- Încă 5 minute. - Nu tu, tată. Eu.
Deşteptarea! E timpul pentru şcoală.
- M-am trezit. E timpul pentru şcoală. - Măiculiţă!
- Nemo! - Prima zi de şcoală.
Nemo, nu mişca. Nu vei ieşi de acolo de unul singur. Te ajut eu.
- Unde te-ai lovit? Te-ai lovit? - Nu.
Uneori nu poţi să-ţi dai seama. Ai păţit ceva?
- Nu. - Eşti ameţit?
Câte dungi am?
- Răspunde la întrebare. - Trei.
Nu, ţi s-a întâmplat ceva. Am una, două... trei. Asta-i tot?
- Eşti OK. Ce face aripioara norocoasă? - Norocoasă.
Să vedem.
Sigur vrei să mergi la şcoală anul ăsta?
- Mai poţi aştepta 5 sau 6 ani. - Hai tată, e timpul să merg la şcoală.
Ai uitat să te perii. Vrei să te înţepe anemona?
- Da. - Perie-te.
- Gata. - Ţi-a scăpat un loc.
- Unde? - Aici.
Acolo şi aici şi aici.
Mari emoţii. Prima zi de şcoală.
Mergem. Gata să studiem, să căpătăm cunoştinţe.
Ce lucru nu trebuie să uităm despre ocean?
- Nu e sigur. - Aşa băiatul meu.
Întâi verificăm dacă este liber. Ieşim şi ne întoarcem.
Iar ieşim şi iar intrăm.
Încă o dată. Afară şi înapoi.
- Uneori o poţi face de patru ori... - Tată.
Bine. Hai, băiete.
Poate la şcoală o să văd un rechin.
- Nu prea cred asta. - Ai întâlnit vreodată unul?
- Nu şi nici nu vreau. - Cât trăiesc ţestoasele?
Ţestoasele de mare? Nu ştiu.
Vecina Sandy Plancton spunea că ţestoasele de mare...
...trăiesc până la 100 de ani.
Dacă întâlnesc o ţestoasă am s-o întreb
după ce termin de vorbit cu rechinul.
Stai. Aşteaptă până se face verde.
Ţine-te de aripioara mea.
Sper că n-ai să te sperii cum ai făcut în grădina zoologică, nu?
Melcul ăla se pregătea să atace.
Oare unde trebuie să ne prezentăm?
- Pa, mamă. - Vin să vă iau după ore.
Haideţi băieţi. Terminaţi. Daţi-mi-o înapoi.
Hai să încercăm acolo.
Scuze. Aici trebuie să ne întâlnim cu profesorul?
- Ia uite cine a ieşit din anemonă. - De-a dreptul şocant, ştiu.
- Marty? - Marlin.
- Bob. - Ted.
Phil. Tu eşti un peşte arlechin.
Eşti amuzant, nu? Spune-ne o glumă.
Da, bună idee. Poate chiar e amuzantă.
O confuzie obişnuită. Arlechinii nu sunt mai amuzanţi decât alţi peşti.
- Haide arlechinaşule. - Fă ceva amuzant.
Bine. Ştiu o glumă.
Avem o moluscă. Şi merge la... De fapt nu merge, înoată.
De fapt, molusca nu mişcă. Stă pe loc.
Şi apoi castravetele de mare...
Staţi, m-am încurcat. Era o moluscă şi un castravete de mare
Nici unul nu se mişca...
Sheldon! Ieşi din grădina dlui Johanson, acum.
Bine, copii. Unde sunteţi?
Tată, pot să mă joc şi eu?
Aş prefera să te joci acolo cu bureţii de baie.
Acolo m-aş juca eu.
- Ce e cu aripioara lui? - E caraghios.
Hei, ce am făcut?
Fii drăguţ. E prima lui zi de şcoală.
Aşa s-a născut. Cu "aripioara norocoasă".
Tată.
Vezi tentaculul ăsta? E mai scurt decât celelalte tentacule.
Dar nu poţi să-ţi dai seama. Mai ales când le mişc aşa.
Eu am intoleranţă la H²O.
Eu sunt scârbos.
Hai să punem nume zonelor, zonelor, zonelor
Vom numi zonele întregului ocean
Dl. Ray!
- Vino Nemo. - Mai bine stai cu mine.
Epi-pelagic, meso-pelagic, batial, abis-pelagic
Restul sunt prea adânci ca să le vedem
Oare unde o fi clasa mea?
Aici suntem.
Aici eraţi. Urcaţi la bord, exploratorilor.
Toată cunoaşterea e atât de poetică
Când ai gânduri ce sunt empirice
Tată, poţi pleca acum.
- Bună. El cine este? - Eu sunt Nemo.
Toţi noii exploratori trebuie să răspundă la o întrebare.
- Bine. - În ce fel de casă trăieşti tu?
Într-o anemonie. Anemonemonă.
Nu te mai chinui. La bord exploratori.
Ca să ştiţi, el are o aripioară.
Dacă vedeţi că nu mai poate înota, lăsaţi-l să se odihnească.
Tată, e timpul să pleci.
Nu-ţi face probleme. Stăm grupaţi.
Bine, clasă. Orbitele optice în frunte.
Nu uitaţi, ţineţi bine ganglionul supra-esofagial.
La tine mă refer, Jimmy.
- Pa, Nemo. - Pa, tată.
Pa, fiule.
Ai grijă de tine.
- Te descurci bine pentru prima dată. - Nu-i poţi ţine lângă tine la infinit.
Mie mi-a fost greu când băiatul cel mare s-a dus în abis.
În abis! Se duc în abis? Sunteţi nebuni?
De ce nu-i frigem cu nişte cartofi?
- Marty, calmează-te. - Nu-mi spui tu să mă calmez, poneiule.
Poneiule?
- Pentru un arlechin nu e amuzant. - Păcat.
Să numim speciile, speciile
Să numim speciile care trăiesc în mare
Molusca şi Gastropoda, Artropoda, Echinoderma, Chordata
Şi peşti ca mine şi ca voi!
Cântaţi cu mine.
Iarba de mare a bună, şi e nostimă
Îşi face mâncarea din razele soarelui
OK, abisul.
Bine, copii. Exploraţi, dar staţi pe aproape.
Stromalitic cyanobacteria! Aici.
Un întreg ecosistem conţinut într-un punct infinitezimal.
- Hai. Să mergem. - Hai. Cântaţi cu mine.
Sunt Porifera, Coelenterata, Hydrozoa, Scyphozoa,
Anthozoa, Ctenophora, Bryozoas trei
Hei băieţi, aşteptaţi.
Bestial.
Linia de siguranţă.
M-aţi făcut să stropesc cerneală.
Ce e aia?
Eu ştiu ce e aia. Sandy Plancton a văzut una.
Spunea că se cheamă... fund.
Ce fund enorm.
Uitaţi-vă la mine. Mă duc să ating fundul.
Să văd dacă te apropii mai mult.
Bine.
Cine mă bate?
Hai Nemo. Tu cât de departe poţi?
- Tata a zis că nu e sigur. - Nemo, nu.
Tată?
Vroiai să înoţi în larg. Bine că am fost în preajmă.
- Dar nu s-ar fi dus. - Îi era prea frică.
- Ba nu. - Asta nu e treaba voastră, copii.
Aveţi noroc că nu vă spun părinţilor. Ştii că nu înoţi bine.
- Pot să înot foarte bine, bine? - Nu, nu e bine.
Nu ai ce căuta aici. Am avut dreptate. Vei începe şcoala peste un an sau doi.
Nu. Dacă ţie ţi-e frică de ocean...
Nu eşti încă pregătit.
Tu crezi că poţi face din astea, dar nu poţi, Nemo.
Te urăsc.
Nu e... nimic de văzut aici. Adunaţi-vă acolo.
Pot să vă ajut cu ceva? Sunt om de ştiinţă. E vreo problemă?
N-am vrut să vă întrerup. El nu e un înotător bun.
E prea devreme pentru el să fie aici nesupravegheat.
- Te asigur că e în siguranţă cu mine. - Sunt sigur.
Dar aveţi o clasă mare şi se poate pierde din vedere.
Oh, Doamne. Nemo înoată în mare.
Nemo!
Ce faci acolo?
O să te înţepeneşti acolo. Va trebui să te scot eu înainte s-o facă alt peşte.
Întoarce-te aici.
Am spus să te întorci aici. Acum!
Opreşte-te!
Dacă mai faci o mişcare, domnule...
Să nu îndrăzneşti. O aripioară dacă pui pe barca aia...
Mă auzi? Nu atinge barca...
Nemo!
- A atins fundul. - Mişcă-ţi imediat coada înapoi.
Aşa... Eşti în mare bucluc.
Ai auzit?
Tată. Salvează-mă!
Vin, Nemo.
Ascundeţi-vă sub mine, copii.
Nu! Tată!
Tată!
Nemo!
Nemo, nu!
Nemo! Nemo, Nemo!
Nu!
Nemo! Nemo!
Stai aşa!
Oh, nu. Nu. A dispărut.
Nu. Nu. Nu se poate să fi dispărut.
Nemo!
Nemo. Nemo!
Nu!
Nemo. Nemo!
Nu. Nu!
Te rog, nu!
Nu, nu.
A văzut cineva o barcă? Vă rog, o barcă albă.
Mi-au luat fiul.
- Vă rog, ajutaţi-mă. - Atenţie.
Îmi pare rău. Nu te-am văzut. Te simţi bine?
- A dispărut. - Gata, gata. Totul e bine.
- Va fi bine. - L-au luat cu ei.
Trebuie să găsesc barca.
- O barcă? Eu am văzut o barcă. - Ai văzut-o?
- Tocmai a trecut pe aici adineauri. - O barcă albă?
- Bună, eu sunt Dory. - Unde? Încotro?
În... direcţia aia. În direcţia aia.
- Vino după mine. - Mulţumesc. Mulţumesc foarte mult.
Pentru nimic.
Aşteaptă.
Încetezi? Vreau să înot. Ce, nu e oceanul destul de mare pentru amândoi?
Ai vreo problemă, amice? Ai?
Vrei să ne batem? Vai, ce frică mi-e. Ce?!
- Stai puţin. - Nu mă mai urmări.
Ce spui? Ai spus că-mi arăţi încotro a luat-o barca.
O barcă? Am văzut o barcă trecând pe aici adineauri.
A luat-o... pe acolo. Urmează-mă.
Aşteaptă puţin. Ce se întâmplă? Mi-ai spus deja încotro se ducea barca.
Ţi-am spus? Oh, nu.
Ce-i asta? O glumă? Nu e amuzant deloc. Şi eu ştiu ce înseamnă asta.
- Sunt un peşte arlechin. - Nu, nu e. Ştiu. Îmi pare atât de rău.
Sufăr de pierderi de memorie pe termen scurt.
Pierderi de memorie. Nu pot să cred una ca asta.
Nu, e adevărat. Uit aproape instantaneu. E boală de familie.
Cel puţin aşa cred.
Unde sunt?
Pot să te ajut?
Se întâmplă ceva cu tine. Serios.
Îmi pierd timpul cu tine. Trebuie să-mi găsesc fiul.
Salutare.
Bună.
Pe mine mă cheamă Bruce.
Da, e în regulă, înţeleg.
Cine are încredere într-un rechin?
Deci, ce fac doi peştişori ca voi înotând în marea largă?
- Nimic. Nici măcar nu suntem afară. - Grozav.
Atunci ce-aţi spune dacă aţi merge la o mică adunare?
- Adică o petrecere? - Da, sigur. O petrecere.
- Ce spuneţi? - Ador petrecerile. Sunt distractive.
Petrecerile sunt distractive, dar nu putem merge fiindcă...
Haideţi, insist.
Bine. Asta e tot ce contează.
Uite. Baloane, chiar e o petrecere.
Păstraţi distanţa. Baloanele astea sunt cam sensibile. Nu vreţi să se spargă.
Anchor! Chum!
Aici erai, Bruce. În sfârşit.
- Avem musafiri. - Era şi timpul.
Am mâncat deja un aperitiv şi eu încă mor de foame.
- Mâncam de parcă eram apucaţi. - Haideţi să începem odată.
Întrunirea a început oficial. Să rostim jurământul.
Eu sunt un rechin civilizat, nu o maşină mâncătoare insensibilă.
Iar ca să schimb această imagine, trebuie mai întâi să mă schimb eu.
Peştii ne sunt prieteni, nu hrană.
- Cu excepţia nenorociţilor de delfini. - Delfini? Se cred atât de drăguţi.
Uitaţi-vă la mine ce drăguţ sunt. Sunt un delfin nenorocit. Sunt cineva!
Întrunirea de azi e pasul cinci: Aduceţi un prieten peşte.
- V-aţi adus toţi prietenii? - Eu da.
- Salut. - Şi tu, Chum?
Se pare că eu mi-am pierdut...
prietenul.
E-n regulă Chum. Este o fază dificilă. Ia unul din prietenii mei.
Mulţumesc, prietene. Eşti un bun prieten pentru Chum.
Încep eu declaraţiile. Salut, eu sunt Bruce.
Salut, Bruce.
De trei săptămâni n-am mai mâncat un peşte.
Pe cuvânt, dacă nu, să ajung ciopârţit în ciorbă.
- Eşti un exemplu pentru noi toţi. - Amin.
- Cine urmează? - Eu.
Desigur. Mica mea prietenă veselă. Vino sus aici.
Bună, eu sunt Dory.
Bună, Dory.
Ei bine, nu cred că am mâncat vreodată un peşte.
- Incredibil. - Felicitări. Foarte bine.
Mă bucur că mi-am luat-o de pe inimă.
Altcineva? Tu ce spui, prietene, care e problema ta?
Eu? Eu nu am nici o problemă.
OK. Negarea.
Începe cu numele.
Bine. Salut.
Numele meu e Marlin. Sunt un peşte arlechin.
- Peşte arlechin? Pe bune? - Hai. Spune-ne o glumă.
Ador glumele.
De fapt, chiar ştiu una foarte bună.
Era o moluscă, şi se ducea la un castravete de mare.
Ştiu că nu vorbesc, dar într-o glumă toată lumea vorbeşte.
Molusca îi spune castravetelui...
Tată!
Nemo!
Nemo. Nemo!
- Nu mă prind. - Peştele arlechin nu e amuzant.
Nu, e fiul meu. A fost luat de nişte scafandri.
Oh, nu! Săracul peşte.
- Oamenii. Cred că li se cuvine totul. - Probabil americani.
Uite un tată care îşi caută băieţelul.
- Ce semnifică aceste semne? - Eu nu mi-am cunoscut tatăl niciodată.
- Suntem prieteni. - Nu ştiu să citesc limba oamenilor.
Atunci să găsim un peşte care poate citi. Uite. Rechini.
- Băieţi. - Nu Dory.
- E a mea. Dă-mi-o. - Termină.
Îmi pare rău, te simţi bine? Îmi pare atât de rău.
M-ai prins. Sângerez cumva?
Dory, eşti bine...?
Asta e bine.
Intervenţie!
- Doar o bucăţică. - Haideţi cu toţii.
- Peştii sunt prieteni, nu hrană. - Hrană!
Dory, fereşte-te.
Astă seară mănânc peşte.
Aminteşte-ţi etapele, prietene.
Doar o înghiţitură.
Bună ziua.
Nu există nici o ieşire. Trebuie să fie o cale de scăpare.
- Cine e? - Ajută-mă să găsesc o ieşire.
Îmi pare rău, reveniţi mai târziu. Încercăm să scăpăm.
- Nu e nici o ieşire. Nu se poate! - Uite, e ceva aici.
TRAPA DE IEŞIRE
"Ieşire", oare ce înseamnă? Se scrie exact ca "Ieşire".
Să mergem.
Iată-l pe Bruce!
- Ia stai puţin. Poţi să citeşti? - Dacă pot citi? Da. Pot citi.
Atunci citeşte ce scrie aici.
Nu ştie ce face. Nu şi-a cunoscut niciodată tatăl.
Nu te lăsa ademenit.
E blocată.
Nu, Bruce! Fii atent.
Îmi pare rău pentru... Bruce, amice...
E de fapt... un băiat bun.
- Trebuie să iau masca. - Vrei masca? Bine.
Nu!
Repede, ia masca.
Oh, nu! Bruce.
Ce e?
Fugiţi.
S-a terminat petrecerea?
Frumos.
Tată.
Tată?
Barbara.
Măsura pentru coroana anterioară, te rog?
- Şi avem nevoie de tampoane de vată. - OK.
Bună micuţule.
E drăguţ, nu? L-am găsit în recif, lupta să supravieţuiască şi l-am salvat.
Şi-a făcut efectul novocaina?
Bule!
- Bulele mele. - Îi plac bulele.
Mai încet, micuţule. Nu ai de ce să te temi.
- E mort de frică. - Vreau să mă duc acasă.
- Ştiţi cumva unde e tatăl meu? - Să fi rămas la magazinul de animale.
- Magazinul de animale? - Eu sunt de la magazinul lui Bob.
- Eu de la Palat. - Peşte-Rama.
- Prin poştă. - e-Bay.
- Tu de unde eşti? - Eu sunt din... ocean.
Din ocean... Din ocean!
Atunci n-a fost decontaminat. Jacques!
Curăţă-l.
Ocean.
Poftim, este curat.
Marele albastru, cum este?
- Mare şi... albastru? - Ştiam eu.
Dacă ai nevoie de ceva, cere-i mătuşii Deb, adică mie.
Dacă nu sunt prin preajmă, poţi vorbi cu sora mea, Flo. Bună, ce mai faci?
Să n-asculţi ce zice soră-mea, că e nebună.
- Nu te-auzim, Piersicuţă. - Avem unul agitat, am zis.
- Ce avem aici? - Obturaţie de canal.
Nu va fi prea frumos.
- Pensa instalată? - Da.
- Ce a folosit pentru deschidere? - Freza Glidden. Favorită.
Nu pot să văd, Flo.
- Foloseşte tehnica Schilder. - Foloseşte un ac Hedstrom.
- E un K-Flex. - Profil lacrimă. E Hedstrom.
- K-Flex! - Hedstrom!
- Poftim. Mă puteţi ajuta puţin, vă rog. - Mă duc eu să-l dezumflu.
Bun. Acum puteţi clăti.
Gura umană este un loc dezgustător.
- Salut, Nigel. - Ce am pierdut?
Obturaţie de canal, una oribilă.
- Ce a folosit? - O freză Glidden.
Sper că nu-şi ia materialele de la magazia de surplusuri.
- Bună. Cine e ăsta? - Unul nou.
- Vine din recif. - Din mare.
De unde sunt şi eu? Îmi pare rău dacă te-am speriat.
Peştii înoată, păsările mănâncă.
Nu. Du-te şi caută-ţi alţi peşti. Peştii ăştia sunt ai mei. Hai, pleacă.
S-a stricat fotografia. Ea e Darla. E nepoata mea.
Împlineşte 8 ani săptămâna asta. Ei, micuţule, salut-o pe noua ta mamă.
Va veni aici vineri să te ia.
Eşti cadoul ei. E micul nostru secret.
Bine, dle Tucker, până se întăreşte eu mă duc să vorbesc cu cineva.
Darla.
- Care e problema ei? - Nu a încetat să zgâlţâie punga.
- Săracul Chuckles. - El a fost cadoul de anul trecut.
A ajuns în expresul de porţelan.
Este o asasină de peşti.
Nu mă pot duce cu fata aia. Trebuie să mă întorc la tatăl meu.
- Tată, ajută-mă! - S-a înţepenit.
Nimeni să nu-l atingă.
NU S-A SPĂLAT PE DINŢI
Nimeni să nu-l atingă.
- Mă poţi ajuta? - Nu. Tu te-ai băgat acolo, ieşi singur.
- Gill... - Vreau doar să-l văd că reuşeşte.
Calmează-te. Continuă să dai alternativ din aripi şi din coadă.
Nu pot. Am o aripioară defectă.
Pe mine nu m-a împiedicat asta niciodată.
Gândeşte-te la ce trebuie să faci.
Haide.
Perfect.
- Ai reuşit. - Bună mişcare.
Vine din ocean, ca şi tine, Gill.
Mda.
Am mai văzut privirea asta. La ce te gândeşti?
Mă gândesc că diseară trebuie să-i oferim puştiului o primire pe măsură.
- Deci, puştiule, ai un nume? - Nemo.
Eu sunt Nemo.
Nemo.
Vrei să mănânci chestia aia?
Atenţie cu ciocanul ăla.
- Maimuţa-de-mare mi-a luat banii. - Trezeşte-te. Scoală-te.
- Haide. - Da, sunt o albastră naturală.
Scoală-te.
Hei. Cam mult praf.
Masca. Unde este masca?
Nu. Masca! Prinde masca. Prinde-o.
Nu se mai opreşte, nu-i aşa? Ecou!
- Hei, ce faci? - S-a dus. Am pierdut masca.
- Ţi-a scăpat? - Ţie ţi-a scăpat.
Era singura şansă să-mi găsesc fiul. Acum s-a dus.
Hei, dle Branhii Morocănoase. Ştii ce să faci când viaţa te răpune?
- Nu vreau să aflu ce trebuie să fac. - Continuă să înoţi.
Trebuie doar să înoţi, să înoţi
Ce trebuie să facem? Să înotăm
Dory, termină cu cântatul.
Eu ador să înot şi
Când vrei să înoţi Trebuie să ţii ritmul...
Acum o să-mi rămână cântecul ăsta în cap.
Îmi pare rău.
- Tu vezi ceva? - M-a apucat ceva!
- Eu eram. Îmi pare rău. - Cine e?
Cine poate fi? Eu sunt.
Tu eşti conştiinţa mea?
Da. Eu sunt conştiinţa ta.
N-am mai vorbit de ceva vreme. Ce mai faci?
- Nu mă plâng. - Bun.
Vreau să-mi spui, vezi ceva?
- Văd o... Văd o lumină. - O lumină?
Da. Acolo.
- Hei, conştiinţo. Sunt moartă? - O văd şi eu.
Ce e asta?
E atât de frumoasă.
Eu...
Eu mă simt... fericit.
Ceea ce e mare lucru... pentru mine.
Eu vreau s-o ating.
Hei, întoarce-te. Vino înapoi.
- Am să te prind. - Am să te prind.
Am să te prind.
Voi înota cu tine
Voi fi cel mai bun prieten al tău
S-a dus fericirea mea.
Nu văd. Nu ştiu încotro mă duc.
- Masca. - Ce mască?
OK. Nu văd nimic.
- Uite. O mască. - Citeşte!
Scuză-mă, vrei să o aduci mai aproape? Am nevoie de mai multă lumină.
Bine. Bine. Ţine-o aşa.
- Citeşte! - Bine, Domnule Şef.
"P". OK. "P"
"Sher..."
"P. Sher..." "P. Sherley..." "P". Nu e Sherley.
- Pe prima linie scrie "P. Sherman". - "P. Sherman" nu înseamnă nimic.
Rândul al doilea. "42..."
Lumina, vă rog.
"Walla... Wallaby."
- Pe a doua linie e "42 Wallaby Way". - Bravo.
Hai, termină. Citeşte mai iute. Fără presiune.
E multă presiune! Acum ghiceşte sub presiune!
- "Sidney". E Sidney! - La pământ!
Sunt mort. Sunt mort. Am murit. Sunt mort.
Am reuşit. Am reuşit
Oh, da. Oh, da
Astă seară nu cinezi, astă seară nu cinezi
Astă seară nu cinezi, eşti la regim
Dory. Ce scria pe mască?
P. Sherman 42 Wallaby Way, Sidney.
Mi-am amintit ce scria. De obicei uit totul, dar mi-am amintit.
Stai puţin. Unde e asta?
Nu ştiu, dar ce contează? Mi-am amintit.
P. Sherman, 42 Wallaby Way, Sidney. Iar mi-am amintit!
Nemo.
Urmează-mă.
Spune-ţi numele.
Nemo.
Frate Umflat, dă-i drumul.
Nemo. Noul venit în portocaliu şi alb.
Ai fost chemat la adunarea de la muntele Wannahockaloogie.
Să ni te alături în legăturile fraterne ale Acvasoneriei.
- Te vrem în clubul nostru, puştiule. - Serios?
Dacă eşti în stare să înoţi prin
Cercul de Foc!
Aprinde Cercul de Foc. Spuneai că o poţi face.
Cercul de Foc!
Bule. Dă-mi voie...
Nu există nici o altă cale? E doar un copil.
De acum încolo, numele tău este... "Momeală de Rechin".
Momeală de Rechin.
Fii binevenit frate Momeală.
Momeală de Rechin.
- Destul cu "Momeala de Rechin". - Momeală de Rechin...
- Momeală de Rechin e de-al nostru. Da? - De acord.
Nu-l putem trimite la moarte sigură. Darla vine peste 5 zile.
Deci ce facem?
Vă spun eu ce vom face. Îl vom scoate de-aici. Îl vom ajuta să evadeze.
- Să evadez, serios? - Vom evada cu toţii.
Nu începe iar cu planurile tale de evadare.
Nu funcţionează niciodată.
- De ce ar fi altfel acum? - Pentru că îl avem pe el.
Pe mine?
- Vezi filtrul ăla? - Da.
Eşti singurul care poate intra şi ieşi de acolo.
Trebuie să iei o piatră, să intri acolo şi să blochezi motorul.
Dacă faci asta, acvariul se va împuţi foarte repede.
Atunci, dentistul va trebui să-l cureţe.
Ca să o facă, trebuie să ne scoată din acvariu în pungi separate.
Ne rotim cu pungile pe masă, afară pe fereastră,
pe umbrar, în tufişuri, peste drum, direct în port.
Este un plan sigur.
- Cine e cu mine? - Eu.
- Eu.
Eu cred că eşti nebun.
Nu vreau să te jignesc, dar nu eşti un bun înotător.
E în regulă. Poate să facă asta.
Deci, "Momeală de Rechin", ce părere ai?
Hai s-o facem.
P. Sherman 42 Wallaby Way, Sidney. Unde te duci?
Eu mă duc la P. Sherman 42 Wallaby Way, Sidney.
Dacă mă întrebi unde mă duc, îţi spun.
P. Sherman 42 Wallaby Way, Sidney. Unde? Scuze, nu te-am auzit.
Scuzaţi-mă.
Scuzaţi-mă. Salut.
Ştiţi cum se ajunge...? Alo? Staţi. Staţi. Puteţi să-mi spuneţi...?
Aşteptaţi! Staţia aşa. Încerc să vorbesc cu voi.
Bine, băieţi. Veniţi înapoi, vă rog.
Doar o întrebare. Trebuie să... Iar s-au dus.
P. Sherman 42 Wallaby Way, Sydney.
De ce trebuie să-ţi repet acelaşi lucru?
- Nu mă deranjează. P Sherman... - Uite care-i treaba.
Cred că cel mai bine ar fi ca de acum încolo să continui...
- ...singur. - Bun.
Înţelegi tu. Singur.
Fără, fără.. nu fără tine. Doar că nu vreau să fii cu mine.
Nu vreau să te jignesc.
- Vrei să plec? - Nu e asta... Da. Da, aşa e.
Nu-mi pot permite să mai întârzii.
Tu eşti unul din peştii care provoacă întârzieri. Uneori asta e de bine.
E o întreagă familie de peşti. Care provoacă întârzieri.
Vrei să spui...
Adică... nu-ţi place de mine?
Nu, sigur că-mi place de tine. Tocmai de asta nu vreau să mai fiu cu tine.
E un sentiment complex.
Nu plânge. Îmi place de tine.
Hei tu.
Doamnă, tipul ăla te deranjează cumva?
- Nu-mi amintesc. Mă deranjai?| - Nu. Noi doar...
- Ştiţi cumva cum aş putea să... - Noi vorbim cu doamna, nu cu tine.
Îţi plac imitaţiile?
Bun băieţi. Ca la repetiţii.
Ghiceşte cine suntem.
- Am văzut unul din ăştia... - Sunt un peşte cu nasul ca o spadă.
- Stai... - Un peşte spadă.
Arlechinule. Lasă doamna să ghicească. Unde este untul?
- E pe vârful limbii. - Homar.
- Văzut. - Ce?
- Multe picioare. În ocean. - Scoică.
Destul de aproape.
E o poveste fantastică, îţi spun băiete,
- Sunt buni. - Nu poate nimeni să m-ajute?
Nu poate nimeni să m-ajute?
Vorbesc serios.
Mulţumesc.
Oh, fir-ar să fie. Hei!
Hei, întoarce-te. Care e problema?
În timp ce voi vă distraţi cu imitaţii tâmpite,
eu sunt departe de casă cu un peşte care nu-şi aminteşte numele.
- Ce frustrant. - Şi fiul meu e undeva departe.
- Fiul tău Chico? - Nemo.
Nu contează. Nici un peşte din ocean nu vrea să mă ajute.
Eu te ajut.
Aşteaptă aici.
- Băieţi. - Ce e? Iar te supără?
Nu, e un tip de treabă. Luaţi-l uşor. Şi-a pierdut fiul, Fabio.
Îl ştiţi pe P. Sherman 42 Wallaby Way, Sidney?
Sidney? Sigur.
Ted are rude acolo în Sydney. Nu-i aşa Ted?
- Cu siguranţă. - Hei, ei ştiu unde e Sidney.
- Ştiţi cum se poate ajunge acolo? - Trebuie s-o luaţi pe CAE.
Asta înseamnă Curentul Australian de Est.
Curent mare, nu puteţi să nu-l găsiţi. E în...
...direcţia aia.
Şi îl urmaţi în jur de... ce spuneţi băieţi? Trei leghe?
Şi asta vă duce direct la Sidney.
Asta e perfect.
- Dory, ai reuşit. - Te rog.
Eu sunt aghiotant. Dau doar o mână de ajutor.
- Mulţumesc, prieteni. - Cu plăcere.
Relaxează-te. Bine, amice?
Oh, băieţi. L-aţi pus cu botul pe labe. Pa.
- Mai e ceva. - Da?
Când ajungeţi la şanţ, înotaţi prin el, nu pe deasupra.
Şanţ, prin el. Nu pe deasupra. O să-mi amintesc.
Hei, hei!
Aşteaptă partenere. Un moment.
Stai, trebuie să-ţi spun ceva.
Frumos şanţ.
Alo!
- Bun, să mergem. - Nu. Tunel rău.
- Hai să înotăm pe deasupra. - Semnal de alarmă.
Ceva îmi spune că trebuie să trecem prin şanţ.
Tu nu vezi? E sinucidere curată.
Îmi pare rău, dar cred că trebuie să mergem prin el.
Gata discuţia. Mergem pe deasupra.
Ai încredere în mine.
- Să am încredere? - Da. Există între prieteni.
- Uite. Ceva strălucitor! - Unde?
- A trecut peste tunel. Să-l urmăm. - Bine.
- Mamă ce limpede e aici. - Exact.
Şi ia te uită. Curentul. Ajungem imediat acolo.
- Hei, micuţule. - Şi vroiai s-o luăm prin tunel.
Am să-i spun Squishy şi va fi al meu. Vino aici, Squishy.
Vino aici, micuţule Squishy.
- Dory, aia e o meduză. - Squishy rău.
Pleacă, marş de aici.
- Arată-mi locul. - Nu mă atinge.
Nu te ating. Vreau doar să mă uit.
Pe tine de ce nu te-a înţepat?
Ba m-a înţepat. Nu mişca.
Eu trăiesc într-o anemonă şi sunt obişnuit cu înţepăturile. Vino aici.
Te vei vindeca.
Dar acum am învăţat că nu le vom mai atinge niciodată.
Bine că a fost doar una mică.
Nu mişca.
- Asta nu e bine, Dory. - Fii atent.
Dory!
Nu poţi să mă prinzi.
Nu sări în spatele lor. Te vor...
...nu te vor înţepa.
- Dacă le sari în spate nu te înţeapă. - Două la rând. Să te văd.
Ascultă-mă. Am o idee.
- Un joc - Un joc?
Ador jocurile. Alege-mă.
Uite care-i jocul. Cel care iese primul sărind dintre meduze câştigă.
Reguli. N-ai voie să atingi tentaculele. Ai voie doar deasupra.
Ceva cu tentacule. Am înţeles. Pe locuri, fiţi gata. Start.
Nu ceva, ci totul despre ele. Aşteaptă. Dory!
Mergi mai repede dacă vrei să câştigi.
Stai niţel. Dory!
Ne înfruntăm cu moartea.
Şi ne şi distrăm în acelaşi timp. Pot face asta. Trebuie doar să fiu atent.
Vezi să nu plângi când voi câştiga.
Nu cred.
Nu poţi lupta cu evoluţia. Am fost făcută pentru viteză.
- Întrebarea e, ţi-e foame? - Dacă mi-e foame?
Tocmai îmi vei mânca bulele.
La stânga, înapoi, şi ajungem... chiar aici!
Şi învingătorul este peştele arlechin.
Am reuşit. Ia uite-te la noi.
Dory?
Oh, nu.
Dory! Dory.
Dory!
Sunt descalificată?
Nu, te descurci bine. De fapt câştigi.
Să nu adormi. Unde ziceai că stă P. Sherman?
P. Sherman Wallaby Way, Sidney.
Asta e.
Nu adormi. Nu adormi.
Stai...
...trează!
- Trează. - P. Sherman...
- Nu adormi. - 42 Wallaby Way...
- Trezeşte-te. - Sydney.
Nemo...
- Ţi-e dor de tata, "Momeală de Rechin"? - Da.
Eşti norocos că ai pe cineva acolo care te caută.
Dar nu mă caută. Îi e frică de ocean.
Piersicuţă, noutăţi?
A băut patru cafele... Se apropie momentul.
Fii cu ochii pe el.
La prima evadare, am aterizat pe instrumentar.
- Vroiam de fapt să ajung în WC. - WC?
Toate apele se scurg în ocean, puştiule.
De câte ori ai încercat să evadezi?
Cine mai ştie. Peştii nu-s făcuţi să trăiască într-o cutie. Te afectează.
Bule, bule!
Pauză de toaletă! Tocmai şi-a luat ziarul. Avem 4,2 minute.
Momeală de Rechin, acum.
- Vei reuşi. - Trebuie să fim iuţi.
După ce intri, înoată jos la baza compartimentului şi apoi te ghidez eu.
- Bine. - Hai că e floare la ureche.
- Foarte bine. Mă auzi? - Da.
Prinde piatra.
Acum, vezi o fantă mică?
Bun. În ea o să vezi un ventilator învârtindu-se.
Cu multă grijă, bagă piatra în ventilator ca să-l blochezi.
Grijă, Momeală de rechin.
- Nu reuşesc. - Nu cred că e o idee bună.
Se descurcă el. Mai încearcă!
Bine.
Asta e, Momeală de Rechin.
Încet şi sigur.
- Am reuşit. - A reuşit.
Grozav, puştiule. Acum înoată prin tub afară.
Oh, nu! Gill!
Momeală de Rechin! Scoate-l de acolo!
- Ajută-l! Ce ne facem? - Oh, nu.
Stai calm, puştiule. Nu intra în panică.
- Ajutaţi-mă. - Momeală de Rechin, prinde asta.
Nu!
- Bag-o mai mult. - Asta e.
Hai, Momeală de Rechin, prinde.
- Am prins. - Trageţi!
Gill, să nu-l mai pui să facă asta.
Nu. Suntem terminaţi.
Tipule?
Concentrează-te, tipule.
Tipule?
Trăieşte. Hei, tipule.
- Ce s-a întâmplat? - Am văzut totul, tipule.
La început erai aşa! Şi făceai aşa, uau! Şi pe urmă noi toţi, uau!
- Şi apoi ai fost aşa, uau... - Ce tot spui?
Mini-bărbate! Să te baţi cu meduzele.
Ai probleme emoţionale serioase.
Grozav.
Stomacul meu.
Nu vă daţi pe carapace. De-abia am lustruit-o.
- Deci, dle Ţestos... - Dl Ţestos e tata. Spune-mi Crush.
Crush? Serios?
Bine, Crush. Eu caut Curentul Australian de Est, CAE.
- CAE? - Tipule...
Eşti chiar în el, tipule. Priveşte.
Bun, ţine-te de carapace.
Ce să fac?
Marfă! Marfă! Da?
Deci... ce te aduce în această zi minunată în CAE?
Dory şi cu mine vrem să ajungem la Sidney.
Dory. A păţit ceva?
Micuţa noastră albăstrea.
E acolo, tipule.
Dory, Dory! Dory.
Îmi pare rău.
E doar vina mea. Eu sunt vinovat.
Am spus 29, 30! Cine nu e gata, îl iau cu lopata!
Aici eraţi. Prindeţi-mă dacă puteţi.
Hopa sus.
Oh, Dumnezeule!
Stinge motoarele, moşule. Să vedem ce face Squirt de unul singur.
A fost marfă!
Tată, ai văzut? Ai văzut? M-ai văzut?
- Ai văzut ce-am făcut? - Eşti marfă, Squirt.
Dă-mi o aripioară.
Şi o împunsătură.
- Tipule. - Tipule.
Faceţi cunoştinţă: Gelatinosul, Fiul, Fiul, Gelatinosul.
- Gelatină? Dulce. - Total.
Se pare că am făcut ceva ce v-a impresionat... tipilor.
Eşti marfă, moşule.
Mergi înainte, fiule.
E marfă, Gelatinosule.
Tipi micuţi, ieşind din ouă şi părăsind plaja,
pentru a-şi găsi iar drumul în Marele Albastru.
- Singuri? - Da.
Dar, dar, tipule când ştii că sunt pregătiţi?
De fapt nu ştii niciodată dar când ei ştiu, ştii şi tu, ştii?
- Hei, priviţi. - Îl ştiu pe tipul ăla. E Gelatinosul.
- Haideţi. Săriţi pe el. - Grămadă de ţestoase.
Staţi. Copii!
- Eşti aiurea? - Unde îţi e carapacea?
- Am nevoie de aer. - Ai trecut prin pădurea de meduze?
- Câte unul pe rând. - Dle Peşte, ai murit?
Scuze, nu le-am spus detalii.
- Unde te duci? - Mi-a fost luat fiul de lângă mine.
- Nu se poate. - Ce s-a întâmplat?
Nu, puştilor. Nu vreau să vorbesc despre asta.
- Haide. - Te rugăm.
Bine, bine.
Eu locuiesc în acest recif foarte departe de aici.
Începe bine. Simt asta.
Şi fiul meu, Nemo, era supărat pe mine.
Şi poate n-ar fi făcut-o dacă nu eram atât de sever cu el.
A înotat în larg la barca asta
şi au apărut nişte scafandri şi am încercat să-i opresc,
dar barca era rapidă şi am înotat în largul oceanului...
N-a putut să-i oprească. Atunci tatăl lui Nemo a înotat în larg...
...s-a întâlnit cu trei rechini.
A scăpat de rechini aruncându-i în aer.
- Uimitor. - Şi pe urmă a înotat în întuneric...
în întunericul adânc, unde e beznă, unde nu vezi nimic.
Ce mai faci, Bob? Nu se vedea decât...
...lumină de la un monstru cu dinţi mari ascuţiţi. Frumos contraatac.
Şi a trebuit să înoate...
Peştii aceştia au căutat oceanul zile în şir în Curentul Australian de Est.
Se spune că şi acum mai merge.
- Şi că asta îl va aduce la Sidney... - În câteva zile.
Nimic nu-l poate opri pe tipul ăsta...
Până îşi va găsi fiul. Sper să reuşească.
Ăsta da tată dedicat.
- Al meu. Al meu. Al meu. - Al meu. Al meu. Al meu.
Tacă-vă fleanca. Sunteţi şobolani cu pene.
- ..tipul îşi caută fiul, Nemo. - Nemo?
- A fost luat din recif de scafandri... - Ia-l. Fericit?
- Al meu. - Al meu.
Mai spune o dată. Ziceai ceva despre Nemo.
Al meu.
Ultima oară am auzit că se îndreaptă către port.
Grozav.
Se simte bine?
Nu ştiu, dar orice aţi face nu pomeniţi: T-A-T...
Lăsaţi că ştiu despre ce vorbiţi.
Gill?
Bună, Momeală de Rechin.
- Îmi pare rău că nu am reuşit... - Nu, mie îmi pare rău.
Eram atât de nerăbdător să plec de aici, să gust oceanul
încât am fost dispus să te pun în pericol.
Nu trebuia să fac asta.
Îmi pare rău că n-am reuşit să te duc înapoi la tatăl tău, puştiule.
Ce-a fost...?
E şi asta o metodă de a extrage un dinte.
Copiii ăştia. Bine măcar că l-am scos pe cel care trebuia.
Nigel, tocmai ai ratat o extracţie.
A slăbit ligamentul periodontal?
Ce tot spun aici? Unde e Nemo? Trebuie să vorbesc cu el.
Ce s-a întâmplat?
Tatăl tău se luptă cu tot oceanul căutându-te.
- Tatăl meu? Serios? - A călătorit sute de kilometri.
- S-a luptat cu rechini, cu meduze. - Rechini?
- Nu poate fi el. - Cum ziceau că-l cheamă?
Peşte sportiv. Tonin, Parlin!
- Marlin? - Ăsta e. Marlin.
- Micuţul arlechin din recif. - E tata! S-a luptat cu un rechin.
- Eu am auzit că au fost trei. - Trei?
- Trei rechini? - 4800 de dinţi!
După ce ai fost luat de Dan scafandrul, tatăl tău a urmărit barca ca un nebun.
Serios?
Înoată şi trage din răsputeri, apoi e capturat de trei rechini uriaşi
îi aruncă în aer apoi e fugărit de un monstru cu dinţi enormi!
Reuşeşte să îl lege de o stâncă. Şi răsplata?
O luptă cu o "pădure" de meduze.
Acum e cu ţestoase de mare pe Curentul Australian de Est
şi se spune că se îndreaptă către Sidney.
- Hei, ce tată grozav. - Vezi că până la urmă te căuta.
- Se duce în filtru. - Nu din nou.
Momeală de Rechin!
- Ai toată viaţa înainte. - Trebuie să-l scoatem de-acolo.
- Să-l scoatem de-acolo. - Hai puştiule, apucă.
- Momeală de Rechin! - Eşti OK?
Mă auzi, Momeală de Rechin? Nemo? Mă auzi?
Da, te aud.
Momeală de Rechin, ai reuşit.
Uită-te la tine.... Eşti plin de microbi!
Ai avut tupeu, puştiule.
Perfect. Avem mai puţin de 48 ore până vine Darla.
În timpul ăsta, acvariul va deveni murdar şi o să ajutăm şi noi.
- Jacques. Gata cu curăţenia. - Mă voi abţine.
Toţi trebuie să fim cât mai scârboşi cu putinţă. Gândiţi murdar.
Vom face acvariul atât de mizerabil, că dentistul va trebui să-l cureţe.
Bravo.
Bun, am ajuns, tipilor. Pregătiţi-vă, se apropie ieşirea voastră.
- Unde? Nu văd nimic. - Acolo. O văd.
Vârtejurile alea îngrozitoare?
Aia e, tipule.
- Bineînţeles. - Găseşte-ţi "amicul de ieşire".
Ai "amicul de ieşire" cu tine?
Da.
Squirt vă va arăta tehnica potrivită ca să ieşiţi.
Bună ziua, azi vom efectua împreună un salt grozav.
Când ajungeţi la perete reduceţi viteza.
La fund e o curbă foarte strânsă, fiţi atenţi.
Nu uitaţi, apucare, întoarcere şi înfigere!
Cred că vrea să-mi spună ceva. Sunt sigur de asta.
Eşti foarte dulce, dar nu înţeleg nimic din ce spui.
Repetă prima parte.
OK, Gelatinosule. Du-te, du-te, du-te!
A fost... amuzant. Chiar mi-a plăcut.
Hei, priveşte. Ţestoasele.
Excelent.
Întoarceţi-vă codiţele şi înotaţi direct către Sidney.
- Nici o grijă, tipule. - Nici o grijă. Mulţumesc, Crush.
- Pa. - Ne mai vedem, Gelatinosule.
Salută-l din partea mea pe micuţul tău.
- La revedere, băieţi. - La revedere.
Lui Nemo i-ar fi plăcut asta.
Hei, Crush!
Hei, Crush. Am uitat. Câţi ani ai?
150, tipule.
Şi încă mă ţin bine. Marfă!
150. Trebuie să ţin minte asta.
- Mergem? - Da.
P. Sherman 42 Wallaby Way Sidney?
Da.
Vom înota direct acolo.
Continuă să înoţi
Dory.
Durează cam mult.
Hei, vrei să jucăm ceva?
- Bine. - Mă gândesc la ceva portocaliu
- şi mititel... - Eu sunt.
Exact.
Pe ăsta nu-l ghiceşti. E portocaliu şi... mititel.
- Eu sunt. - Sigur, micul expert.
Portocaliu, mititel şi dungi albe...
Eu. Şi următorul, stai să ghicesc, eu.
- Asta e cam înfricoşător. - Am mai văzut odată petele astea.
Asta înseamnă că am mai trecut pe aici. Ceea ce înseamnă că nu înotăm drept.
Trebuie să ieşim la suprafaţă. Haide. Urmează-mă.
Ce e?
Relaxează-te. Trage aer în piept.
Acum, hai să întrebăm pe cineva încotro o luăm.
Pe cine? Bulele? Nu e nimeni aici.
Trebuie să fie cineva. Ăsta e oceanul.
Nu suntem numai noi doi aici. Să vedem...
Bun. Aici nu e nimeni.
Nu.
Nada.
Acolo e cineva. Scuzaţi...
Dory! E rândul meu. Mă gândesc la ceva misterios.
E un peşte pe care nu-l cunoaştem şi dacă îi cerem informaţii ne poate mânca.
De ce nu vor bărbaţii să ceară informaţii?
Acum nu am chef de generalizări. Ce-ar fi să jucăm "Hai să nu murim".
- Vrei să ieşi de aici? - Bineînţeles.
Atunci cum vrei să faci asta dacă nu încerci şi speri că va fi bine!
- Nu înţelegi. - Hai, ai încredere în mine.
Bine.
Scuză-mă. Mititelule?
Bună.
Nu fii nepoliticos, salută-l.
Bună.
- Fiul lui, Bingo... - Nemo.
- ..a fost luat la... - Sidney.
...Sidney, da.
Şi este foarte important să ajungem acolo cât mai repede.
Ne poţi ajuta?
Haide, mititelule.
Haide.
Dory, eu sunt mititel.
Nu cred că ăla e atât de mititel.
Măreţule. Balenă. Bun. Poate vorbeşte doar "baleneză".
Noi... vrem...
...să găsim... pe fiul lui.
Eşti sigură că e "baleneză"?
Ai putea... să ne dai...
- Dumnezeu ştie ce ai spus. - ...îndrumări?
- Vezi, pleacă. - Întoarce-te.
Ai jignit-o.
Poate un dialect diferit.
Asta nu e "baleneză". Vorbeşti ca un stomac deranjat.
- Să încerc "baleneza cu cocoaşă". - Nu, nu încerca.
- Cred că eşti nebună. - Poate mai tare.
- Nu face asta. - Prea multă "Orcă".
- Nu sună "Orceşte"? - Seamănă cu ceva ce n-am mai auzit.
Oricum, poate îi e foame.
Balenele mănâncă doar crustacee.
- Fugiţi. - Uite! Crustacee.
Mişcă, Dory. Mişcă!
Ia uitaţi-vă. Priviţi.
Mizerabil. Absolut mizerabil.
Şi asta datorită ţie, puştiule. Ţi-a reuşit.
Jacques, am spus gata curăţenia.
Mi-e ruşine.
Priviţi, stea de mucegai.
Bule! Ador bulele.
Flo? A văzut-o cineva pe Flo?
Flo?
E ora 9 şi dentistul a venit.
- Bună Barbara. Scuze de întârziere. - OK. Fiţi pe fază.
Mititelul David Reynold.
Bun, se duce la masă, aruncă cheile...
Umflatule, e de-a dreptul scârbos.
Mie mi s-a părut grozav.
Voi nu realizaţi că înotăm în propriul c...
- Linişte! Vine. - Ce...?
Ce duhoare.
Barbara, la ce oră am prima programare mâine?
- La 10. - Să nu programezi nimic.
Trebuie să curăţ acvariul înainte să vină Darla.
- Ai auzit, Momeală de Rechin? - Da, o să cureţe acvariul
şi o să fim curaţi.
Eşti gata să-ţi revezi tatăl?
Bineînţeles că eşti.
Nu m-aş mira dacă chiar acum este acolo în port, aşteptându-te.
Da.
Vine una mare. Trebuie să încerci asta.
- N-ai de gând să termini? - De ce? Care e problema?
- Suntem într-o balenă. Nu te-ai prins? - Balenă?
Balenă. Trebuia tu să ceri ajutor. Acum suntem blocaţi aici.
- O balenă? Ştii? Vorbesc "baleneza". - Eşti nebună. Nu vorbeşti "baleneza".
Trebuie să ies de-aici. Trebuie să-mi găsesc fiul.
Trebuie să-l văd şi să-i spun câţi ani au ţestoasele.
Hei!
Ai păţit ceva?
Gata. Gata. Totul e bine. Va fi totul bine.
Nu, nu va fi.
Bineînţeles că va fi. O să vezi.
Nu. I-am promis că nu voi lăsa să i se întâmple nimic, niciodată.
Cam ciudată promisiune.
Ce?
Nu poţi să nu laşi să i se întâmple nimic.
Atunci nu i se va întâmpla nimic niciodată.
Nu e amuzant pentru micuţul Harpo.
- Ce se întâmplă? - Nu ştiu. Stai să întreb.
- Ce... - Dory.
- ...se... - Dory.
...întâmplă?
- Spune că ne-am oprit. - Bineînţeles că ne-am oprit.
Termină cu "baleneza". Nu înrăutăţi lucrurile.
Ce e zgomotul ăsta?
Oh, nu. Uite ce-ai făcut.
Scade apa. Scade.
- Zău? Eşti sigur? - E deja pe jumătate goală.
- Mie mi se pare jumătate plină. - Termină. E jumătate goală.
Bun. Asta a fost cam grea.
Fie a zis că trebuie să mergem în fundul gâtului,
fie că vrea o bere.
Sigur că vrea să mergem în fundul gurii, ca să ne mănânce.
Ce gust am, Moby? Sunt gustos, hai? Spune-i că nu am chef să devin masa ei.
- Nu are... - Nu mai vorbi cu ea.
- Ce se întâmplă? - Stai să întreb. Ce...
Nu, nu face asta. Tu nu vorbeşti "baleneză".
Ba da.
Ba nu. Ai impresia că poţi face asta, dar nu poţi, Nemo.
- OK. - Dory!
A spus că trebuie să ne dăm drumul.
Totul va fi bine.
De unde ştii?
De unde ştii că nu se va întâmpla ceva rău?
Nu ştiu.
Trăim!
Uite. "Sid... ney".
"Sidney"! "Sidney"!
"Sidney" din nou.
Ai avut dreptate. Am reuşit!
Îl vom găsi pe fiul meu.
Mulţumim, doamnă.
- Mi-ar plăcea să ştiu "baleneză". - Să găsim barca care l-a luat.
- Grozav. - Haide Dory. O putem face.
'Neaţa. E dimineaţă, prieteni.
Asta e ziua Z. Soarele străluceşte. Acvariul e curat. Şi noi vom ieşi de...
Acvariul e curat.
Cum aşa?
Probabil şefu l-a instalat azi-noapte când dormeam.
- Şi acum ce ne facem? - Ce scrie, Piersicuţă?
Nu te aud, Piersicuţă.
Aquascum 2003 e un purificator automat de apă sărată,
care prelungeşte viaţa peştilor de acvariu.
Termină!
Aquascum e programat să analizeze mediul... la fiecare 5 minute.
Să analizeze? Ce înseamnă?
Temperatura: 28° Ph-ul apei: normal
Marfă.
Blestemat să fii Aquascum!
- S-a dus evadarea noastră. E ratată. - Şi ce facem cu...
Darla!
Ascunde-te, puştiule.
- Alarmă falsă. - Nu mai rezist la presiunea asta.
Şi ce ne facem când micul monstru ajunge aici?
- Mă gândesc. - Ajutor!
- Ajutaţi-mă. - Stai aşa. Vin acum.
- Ajutor! - Înoată în jos! Hai puştiule.
Înoată în jos. Haide.
- Toţi înăuntru. - Înotaţi în jos.
Ce naiba...?
Felicitări.
Gill!
- Nemo! - Momeală de Rechin!
- Fereastra. Rostogoleşte-te! - Du-te la fereastră.
Asta ar fi fost o căzătură cam neplăcută.
- Nu vreau să ajung cu burta în sus! - Calmează-te, Nemo.
Nu vei ajunge cu burta în sus. O să fii bine.
FATA ROCK 'N' ROLL
Darla!
Nici una din bărci nu ţi se pare cunoscută?
Nu, dar barca trebuie să fie undeva aici.
- Haide. O găsim noi. - Sunt atât de emoţionată.
- Tu nu eşti emoţionat? - Trezeşte-te. Hai.
Raţă!
Nu e raţă, e... pelican.
Nu am ajuns până aici ca să fim mic-dejun.
- Hei, Nigel. Ia priveşte. - Ce e?
Abia a răsărit soarele şi Gerald e deja cu guşa plină.
Cred că cineva ar trebui să-l ajute pe amărâtul ăla.
Nu vă înghesuiţi toţi odată!
Ia zi Gerald, ce-ai păţit? Ţi-a mâncat vreun peşte limba?
Fir-ar să fie!
Trebuie să-l găsesc pe fiul meu, Nemo.
Nemo?
Ăla e peştele care s-a luptat cu tot oceanul.
Ştiu eu unde e fiul tău...
Hei, aşteaptă. Întoarce-te.
- Stai! - Grăbeşte-te. Ăsta e nebun.
Trebuie să-ţi spun ceva.
Al meu.
Bun, fără mişcări bruşte.
Dacă vreţi să trăiţi, săriţi în gura mea.
În gura ta? Şi cum aş trăi dacă aş face asta?
- Al meu. - Pentru că te pot duce la fiul tău.
Da, sigur!
Îl cunosc. Este portocaliu şi are o aripioară mai mică într-o parte.
- E Nemo! - Al meu!
- Al meu! Al meu! Al meu! - Al meu! Al meu! Al meu!
Puneţi-vă centurile!
Ţineţi-vă bine.
- Al meu! Al meu! - Al meu! Al meu!
Prea tare. E prea tare.
Luceşte, luceşte micuţă stea
Găsiţi un loc vesel.
Darla, unchiul te poate primi acum.
Bun, ia să vedem noi dinţişorii ăia perlaţi.
Eu sunt o pirana.
Sunt din Amazon.
Pirana e un peşte. Exact ca şi cadoul tău.
- Primesc un peştişor! - Oh, nu.
- Mititelul. - E mort.
- Momeală de Rechin. - Peştişor.
Cred că ţi-am lăsat cadoul în maşină. Mă duc să-l aduc.
- E viu! - Nu e mort.
De ce se preface că e mort?
Ca să ajungă în WC. O să scape de aici.
Inteligent, mititelul.
- Oh, nu. Nu la gunoi. - Nemo! Nu!
Hei, i-am găsit tatăl.
- Unde e Nemo? - Cu dentistul.
- E acolo. - Dentist? Asta ce mai e?
- Nigel, du-te acolo. - Nu pot să mă duc.
Oh, da. Poţi. La atac!
Ce...?
Darla, scumpo, fii atentă.
Stai pe loc. Uşurel.
Stai aşa!
Nu-ţi vrea nimeni răul.
Nemo.
- Dumnezeule! - Te-am prins!
Nemo!
Tată?
Ieşi afară. Şi stai afară!
- Tată. - Peştişor?
Peştişor. Trezeşte-te!
- Trezeşte-te! - Oh, nu!
În vârful muntelui Wannahockaloogie.
De ce dormi?
- Repede. - Umflă-te!
Cercul de foc!
Peştişor!
Ce naiba? Au înnebunit toate animalele?
Ia-l de aici.
- Dă-i în cap. - Hai, Gill.
Am un peşte în cap.
- Gill? - Momeală de Rechin.
Transmite-i salutări tatălui tău.
Du-te, puştiule!
A reuşit!
- Sunt aşa fericit. - Va reuşi?
Fii fără grijă. Toate apele se scurg în ocean.
Peştişor!
Tată!
UZINĂ DE TRATAREA APEI SIDNEY
Îmi pare atât de rău.
Sincer.
- Hei. - Dory...
Dacă nu erai tu, nu aş fi reuşit să ajung până aici.
Aşa că îţi mulţumesc.
Hei. Stai o clipă.
Stai. Unde te duci?
S-a terminat, Dory. Am ajuns prea târziu.
Nemo e mort. Acum mă duc acasă.
Nu, nu poţi face asta.
Stai!
Te rog, nu pleca. Te rog?
Nimeni n-a stat cu mine atât de multă vreme. Dacă pleci...
Când sunt cu tine, îmi amintesc mai uşor lucrurile. Uite. P. Sherman 42...
Patruzeci şi doi...
Îmi amintesc, zău. O ştiu. Simt asta.
Pentru că atunci când mă uit la tine, simt asta.
Mă uit la tine şi...
mă simt acasă.
Te rog. Nu vreau să pleci.
Nu vreau să mai uit.
Îmi pare rău, Dory.
Dar eu vreau să uit.
- Mană cerească. - Minune dumnezeiască.
- Hei! - Hei, hei!
- Ăsta e locul nostru. - Cară-te de aici.
- Hei! Hei! - Hei! Hei!
Da, asta este. Continuă să înoţi.
Ai dreptate, amice!
Am unul viu aici!
- Nu l-aţi văzut pe tatăl meu? - Te-am prins.
- Vino înapoi. - L-ai lăsat să scape.
- Hei! - Hei!
Tată!
Nu.
- Fiţi amabilă. Aţi păţit ceva? - Nu ştiu unde sunt.
Nu ştiu ce se întâmplă. Cred că am pierdut pe cineva, dar nu-mi amintesc.
Totul e bine. E bine.
Şi eu caut pe cineva. Putem căuta împreună.
- Eu sunt Dory. - Eu sunt Nemo.
Nemo?
Ce nume drăguţ.
- Tată. - Tată.
- E tatăl tău sau al meu? - Tatăl meu.
- Am înţeles. Tată! - Până la urmă, unde suntem?
Sidney.
P. Sherman 42 Wallaby Way, Sidney.
- Nemo! - Ce e?
Tu eşti! Tu eşti Nemo.
Da, eu sunt Nemo.
Tu eşti Nemo. Dar erai mort. Te-am văzut eu.
Şi acum, iată-te.
Te-am găsit. Nu eşti mort. Şi tatăl tău... Tatăl tău!
Tatăl meu? Îl cunoşti pe tata? Unde e?
A luat-o încoace. Repede!
Aţi văzut un peşte portocaliu? Arată exact ca el.
Dar mai mare.
L-am văzut Albăstrico, dar nu-ţi spun unde.
Şi nu ai cum să mă faci să-ţi spun.
Al meu.
Bine. Spun tot! Spun tot! A luat-o spre zona de pescuit.
- Vezi unde mergi! - Scuze.
Vreau doar să mă duc acasă.
- Tată! - Nemo?
- Tată. - Nemo?
- Tată! - Nemo trăieşte!
Dory?
- Nemo! - Tată!
Nemo!
- Vin acum, Nemo! - Tată!
Nemo! Slavă Domnului.
Totul e bine, fiule. Totul va fi bine.
Întoarce-te. Mergi în direcţie greşită.
- Atenţie! - Fugi!
Ajutor.
- Dory. - Haide.
Ajutor!
Ajutor! Scoate-ne de aici!
Nu! Dory!
- Tată, ştiu ce e de făcut. - Nemo. Nu!
Spune tuturor peştilor să înoate în jos odată.
- Ieşi. - Ştiu că va merge.
Nu, nu vreau să te pierd din nou.
Tată, nu avem timp. E singura cale s-o salvăm pe Dory.
Pot face asta.
Ai dreptate. Vei reuşi.
- Aripioară norocoasă. - Acum du-te. Repede!
Spune tuturor peştilor să înoate în jos.
Bun, l-aţi auzit pe fiul meu. Daţi-i drumul.
- Trebuie să le spui tuturor... - Să înoate în jos.
Înţelegeţi ce vă spun? Înotaţi în jos.
- Înotaţi toţi în jos. - Trebuie să înotaţi în jos.
În jos. Înotaţi în jos.
Înotaţi în jos!
Nu renunţaţi! Continuaţi să înotaţi!
Asta e!
Merge!
Continuaţi să înotaţi!
Continuaţi să înotaţi! Înotaţi!
- Hai, tată! - Te descurci perfect, fiule.
- El e tatăl meu. - Hai până la fund.
Continuaţi să înotaţi!
Mai e puţin. Continuaţi să înotaţi!
Continuaţi!
- Hei! - Dory. Unde e Nemo?
Acolo!
Ah, nu. Nemo!
Nemo?
Totul e bine. Tata e aici. Te-a găsit tata.
- Tată? - Slavă Domnului.
Tată...
- Eu nu te urăsc. - Nu, nu.
Îmi pare atât de rău, Nemo.
Ia ghici.
- Ce? - Ţestoasele marine...
Am întâlnit una.
Avea 150 ani.
O sută cincizeci?
Da.
Dar Sandy Plancton zicea că trăiesc numai până la 100 ani.
Eu am traversat oceanul şi crezi că nu mă pricep mai bine decât Sandy Plancton?
Avea 150 ani! Nu 100.
Cine este această Sandy Plancton care nu ştie nimic bine?
E ora de şcoală! E ora de şcoală! Scoală-te. Haide.
- Am să câştig. - Nu, nu vei câştiga.
- Am învins. - Învins de propriul meu fiu.
La bord exploratori.
Castravetele de mare se întoarce şi îi spune moluştei
"Cu prieteni ca ăştia, cine are nevoie de anemone?"
Oh, Nemo. Cine e ăsta?
- Un student la schimb. - Eu sunt de la CAE, tipule.
Marfă.
- Total. - Total.
Acum pe bune Marty, chiar ai făcut toate câte le povesteşti?
Scuză-mă.
Bună.
Nu fiţi speriaţi.
Vroiam să ne asigurăm că noul membru a ajuns cu bine acasă.
- Mulţumesc. - Pe săptămâna viitoare.
- Să te ţii de program, Dory. - Nu uita: Peştii sunt prieteni.
Nu sunt hrană! Pa!
Ţineţi-vă bine. Îi dăm drumul. Următoarea oprire, Cunoaşterea.
Pa, fiule. Distracţie plăcută.
Pa, tată.
Dle. Ray, am uitat ceva.
Te iubesc, tată.
Şi eu te iubesc, fiule.
Tată? Acum poţi să-mi dai drumul.
Iartă-mă.
Trăieşte aventura.
Pa. Pe mai târziu, tipilor.
- Pa, Elmo. - Nemo.
- Nemo. Pa, Nemo. - Ne vedem după ore, Dory.
Pa, tată.
Pa, fiule.
SFÂRŞIT
PENTRU GLENN McQUEEN 1960 - 2002
Barbara. Nu pot să înţeleg.
Chestia asta are garanţie pe viaţă şi se strică.
Trebuie să curăţ singur acvariul, să scot peştii, să-i pun în punguţe şi...
Unde au dispărut peştii?
- Hai, Piersicuţă! - Fuga!
Aşa. Asta e. Ai reuşit.
Asta a fost cea mai scurtă lumină roşie pe care am văzut-o.
Şi acum ce facem?