WARSZAWA 1939
Herr Szpilman? Jag ville träffa er. Jag älskar ert pianospel.
- Vem är ni? - Jag heter Dorota.
Jureks syster. Ni blöder...
Det är inget.
Tillfället är illa valt nu.
Jurek, varför har du gömt henne?
- Jag vet inte vad jag ska ta. - Du tar alltid för mycket.
Hur många väskor tar du?
Ska jag ta morbror Szymons porträtt?
Ta det eller inte. Ta med vad du vill.
- Ser du inte att jag är orolig? - Han kommer hem.
Vi borde ha en separat låda för skor.
Mamma, Wladek är hemma.
Tack gode Gud! Wladek! Ar du skadad?
- Nej, det är bara en skråma. - Jag har varit så orolig.
Jag sa att du hade ID-kort på dig.
Så om du träffades hade de adressen.
Henryk, säg inte så där.
- Wladek är hemma. - Jag sa ju det.
- Vad gör ni? - Vad ser det ut som?
Vi bombades och kan inte sända.
Det finns andra radiostationer.
- Packa, min lilla älskling! - Vart ska vi?
- Ut ut Warszawa. - Vart?
- Har du inte hört? - Vad?
Har du inte läst tidningen? Var är tidningen?
Jag packade in saker i den.
Regeringen har flyttat till Lublin.
Alla män ska lämna stan och upprätta ny försvarslinje, stod det.
Här finns ju nästan inga! Bara Kvinnor. Männen har gett sig av.
Vad ska ni göra vid en ny försvarslinje? Släpa på resväskor?
- Packa nu! - Jag ska ingenstans.
Bra, inte jag heller.
Var inte löjlig. Vi måste hålla ihop.
Ska jag dö vill jag dö hemma.
Lyssna!
... från BBC i London.
Brittiska regeringen har inte fått svar
på sitt ultimatum till tyska regeringen
och har därför förklarat krig mot Nazi-tyskland.
Härligt!
Man förväntar sig att...
det inom de närmast timmarna
kommer samma tillkännagivande från Frankrike
Polen är inte längre ensamt.
Det är underbart!
- Mamma, det smakade jättebra! - Ja, verkligen.
När man kan fira anstränger man sig.
Skål för Storbritannien och Frankrike.
Allt kommer att gå bra.
Femtusentre.
Är det allt?
Ja. 5003 zloty är allt vi har Kvar.
Det är 3003 zloty för mycket.
"Restriktioner för likvida medel.
Judar får ha maximalt 2000 zloty i hemmet."
Vad ska vi göra med resten?
Sätta in på banken. På spärrat konto.
Vem är dum nog att sätta in pengar i en tysk bank?
Vi kan gömma pengarna. Se här!
Under blomkrukan.
Vet ni vad vi gjorde under förra kriget?
Hål i bordsbenet! Vi gömde pengarna i det.
- Och om de tar bordet? - Vad menar du?
Tyskarna går hem till judar och tar vad de vill.
Möbler värdesaker, vad som helst.
Vad ska de med ett sånt här bord till?
- Vad i hela friden gör du? - Hör på mig!
Det blir bäst här.
Ingen tittar under blomkrukorna.
- Nej, jag har tänkt. - Jaså, det var nåt nytt.
- Vi använder psykologi. - Vad?
Pengarna och klockan får ligga på bordet
och vi täcker bara över. Helt öppet!
- Är du dum? - Tyskarna märker det inte.
Det var det dummaste jag hört. Klart att de märker det.
Se här...
...idiot.
- Och du kallar mig dum? - Bra! De kommer inte...
Det tar timmar att...
Hur ska du få ut dem?
Det skulle jag vilja veta.
- Du ska jämt säga emot. - Ingen lyssnar på mig. Här!
Lite ordning, är ni snälla!
Hon är advokat och gillar ordning.
Hör på nu.
Klockan lägger vi under blomkrukan och pengarna stoppar vi in i fiolen.
- Kan jag fortsätta spela då? - Det lär du märka.
- Jurek? Det är Wladek Szpilman. - Wladek, hur är det?
Vi mår bra. Och du själv?
Bra med tanke på omständigheterna.
Jag anar varför du ringer men vi kan inget göra
Stationen öppnas inte igen.
Jag vet, men...
Inte ens musik, inga radiosändningar
Men du hittar jobb, en pianist som du!
Kanske, kanske inte, men...
Ta inte illa upp, jag ringde inte för att diskutera min karriär.
Jag tjatade på Jurek i veckor och till slut sa han:
"Följ med i morgon, då."
Så jag kom och just då bombade de radiostationen.
Att träffa er så där var helt underbart.
- Var det? - Ja...
Ja, det var oförglömligt.
Jag älskar ert spel, herr Szpilman.
Säg Wladek.
- Ingen spelar Chopin som ni. - En komplimang?
- Det är klart. Jag menar det. - Jag försökte bara vara rolig.
Ska vi ta en kopp kaffé på Paradiso?
Gärna det.
- Och ni, vad gör ni? - Jag har gått ut konservatoriet.
- Är ni musiker? - Jag gick ut helt nyligen.
- Vilket instrument? - Cello.
Jag älskar se en Kvinna spela cello.
Då var vi framme.
INGA JUDAR
Det här är ju skamligt. Att de bara vågar?!
Folk vill vara bättre nazister än Hitler.
- Jag går in och klagar. - Nej, det är bäst att låta bli.
Det är så förnedrande. En person som ni!
Vi hittar ett annat ställe.
- Vi kan promenera i parken. - Nej.
Det finns ett officiellt dekret.
- Skämtar ni? - Nej, det är sant.
Skulle vi sätta oss på en bänk,
finns det dekret om det med.
Det är ju absurt!
Vi kan stå här och prata.
Jag tror att vi får göra det.
Så ni spelar cello, Dorota? Trevligt!
Vem är er favoritkompositör? Chopin?
Då måste ni ju lära er att spela hans "cello sonata"
Och vad säger ni, Wladek? Vi kan spela tillsammans.
"Jag på piano, ni på cello."
Herr Szpilman, ni är helt underbar.
Kalla mig Wladek. Snälla...
"...emblem för judar i Warszava."
"Detta dekret träder i kraft de 1 december 1939"
"Synliga emblem ska bäras utomhus."
"Detta dekret träder i kraft den 1 december 1939
och gäller alla judar som är äldre än 12 år."
"Emblemet ska bäras på höger ärm,
en blå davidsstjärna mot vit bakgrund."
"Stjärnan måste vara 8 cm bred."
"Strålarnas bredd ska vara 1 cm."
"Judar som ej respekterar dekretet kommer att bestraffas hårt."
"Chefen för civilförvaltningen i Warszawa,
Dr Fischer."
- Jag kommer inta att bära den. - Inte jag heller.
Inte brännmärkt, tack!
Få se...
Var ska vi få tag i dem?
Ingenstans. Vi ska inte bära dem.
Hallå där!
Kom hit!
Varför bugade du inte?
Jag ber om ursäkt.
För dig är trottoarerna förbjudna.
Gå i rännstenen!
- Har du sett det här? - Vad är det? Jag jobbar.
Vad är det?
- Det är var de ska placera oss. - Vadå "placera oss"?
"På order av civilförvaltningens chef i Warszawa, dr Fischer,
angående judarna
kommer ett nytt Kvarter att skapas där samtliga judar ska bo."
Och se här...
"Judar som bor utanför det området måste
flytta dit senast den 31 oktober, 1940."
Alla kan inte... Det är för litet.
Vi är 400000 i Warszawa.
Nej, 360000, så det blir lätt.
Säg vad jag ska köpa.
Jag gör mitt bästa
Mamma...
Vad är det?
20 zloty,
det är allt vi har Kvar.
Vad kan jag köpa för 20 zloty?
Jag är trött på att koka potatis, potatis, potatis.
Jag råder er att ta det.
Ingen ger mer.
Det är ju ett Bechstein, herr Lipa.
2000! Ta det.
Vad ska ni göra när ni är hungriga? Äta pianot?
Ut, din tjuvaktiga skurk!
Vi ger hellre bort det. Försvinn!
Vad är det med er?
Ni är tokiga.
Jag gör er en tjänst. 2000 och jag betalar transporten.
Jag tar inte ens betalt för den.
Ni har inte ätit idag. Ni är tokiga.
Ta det.
Dorota!
Jag ville inte komma.
Jag ville inte se de här,
men... jag kunde inte låta bli.
- Hur mår du? - Bra.
Fast egentligen inte.
De grep min kusin.
Jurek säger att de kommer att släppa honom.
Det här är skandalöst.
Det varar inte så länge. Oroa dig inte.
Det är vad jag sa. Det är så... så absurt!
Jag måste...
Ja, vi ses.
Snart.
Hej då.
Uppriktigt sagt trodde jag
att det skulle vara värre.
- Hur ska vi sova? - Jag sover i köket med flickorna.
Du, Henryk och pappa här inne.
Se...
Kom och se...
Gå er iväg.
Pappa, pappa...
Sålde du nån?
En. Dostojevskij, "Idioten".
- Tre zloty. - Bättre än igår.
Tre ynka zloty, andra gör sig miljoner.
- Jag vet. - Nej, du vet inte.
De mutar vakterna som sen blundar
för vagnslasterna med mat, tobak, sprit och fransk kosmetika.
Samtidigt dör en massa fattiga men ingen bryr sig.
Har nån sett min man, Izaak Szerman?
En lång, stilig man.
Tyvärr inte.
Adjö, sov gott, men ser ni honom
så skriv till mig. Izaak Szerman!
Varför måste vi ha en icke-judisk gata genom området?
Kan de inte åka runt?
Oroa er inte. De ska bygga en bro. Har ni inte hört det?
En bro, en bro...
Tyskarna påstår sig vara intelligenta.
Vet du vad jag tror? Att de är korkade.
Jag har en familj att försörja
och måste vänta här på att de släpper igenom oss!
Tror de jag kommit för att lyssna på musiken?
Bra, nu kommer de.
Yitzchak Heller har väntat på er.
- Vad gäller det? - Drick te.
Jag gör i ordning lunch när flickorna kommit.
- Vad gör du här? - Han kom med kakor.
Hans pappa är i juvelerarbranschen igen. Det går visst bra för honom.
Fantastiskt! Juveler...
Vi rekryterar. Var inte så stöddig.
Henryk. Jag är här som vän.
En halv miljon judar har kommit hit! Det krävs judiska poliser.
Så du vill att jag ska spöa judar
med min batong och anamma Gestapoandan.
- Nån måste göra det. - Varför jag?
Jag trodde bara ni rekryterade de rikas söner,
men se på min pappa, se på oss...
Just därför jag är här! Hela familjen kan få ett bättre liv.
Vill du fortsätta sälja böcker på gatorna?
Jag gör dig en tjänst.
Du då? Du är en stor pianist. Vi har ett bra jazzband inom polisen.
De skulle välkomna dig med öppna armar.
- Du är ju arbetslös. - Tack, men jag har arbete.
Jag är ledsen. Han vill att du slutar.
Vem vill att jag slutar?
"Se det från ljusa sidan.
Lilla gettot har intellektuella och yrkesmänniskor.
Ni har det bättre än vi. Här i stora gettot är det rena kloaken."
- Jehuda, ge mig nåt att göra. - Du är en artist.
- Du får folk att hålla modet uppe. - Jag vill hjälpa till, göra nåt.
Du är för känd. Och vet du vad?
Ni musiker är inga bra konspiratörer.
Ni är alldeles för... för... musikaliska.
- Vem är det? - Majorek.
Anslag säger: "Icke önskvärda ska bort"!
Nej då.
Hej, Symche.
Dolek.
Fru Zyskind.
Jehuda, jobbar du hårt?
Möt Polens störste pianist! Världens!
Wladyslaw Szpilman, det här är Majorek.
Ditt namn är bekant,
men jag har aldrig hört dig spela. Majorek var i armén.
Framgångsrik karl.
Fast tyvärr är han inte socialist.
Bäst att du går nu, Wladek. Snart träder utegångsförbudet i kraft.
Vet du hur många ex av tidningen vi trycker? Fem hundra.
Vet du hur många som läser varje ex? Tjugo!
Det blir 10000 läsare.
De startar upproret.
Majorek gömmer dem i kalsingarna och lägger på toaletter.
På så många toaletter jag kan hitta.
Tyskar använder aldrig judiska toaletter. De är för rena för dem.
Sluta!
Stå upp.
Snälla ni, säg nu inget otäckt.
Njut av måltiden.
Visst, jag ska berätta nåt lustigt.
Ni vet vem dr Raszeja är. Kirurgen.
Av nån anledning
lät tyskarna honom komma in i gettot för att operera nån.
Så en polack kom in för att operera en jude?!
Jag vet bara att han fick passersedel.
Han sövde patienten och hade just lagt första snittet
när SS stormade in
- sköt patienten på bordet, dr Raszeja
och alla andra som var där.
Rena rama skämtet!
Patienten kände ingenting. Han var ju sövd.
Jag sa "inget otäckt".
Vad är det med er? Har ni förlorat sinnet för humor?
Det är inte roligt.
Vet du vad som är roligt? Du med den där löjliga slipsen.
Vad har min slips med det hela att göra?
- Jag behöver den för mitt jobb. - Ditt jobb?!
Ja, jag jobbar.
Spelar piano för parasiterna i gettot!
- Parasiter... - Pojkar!
- De skiter i lidandet. - Klandrar du mig för det?
Ja, för de märker inte ens vad som händer runt omkring dem.
- Jag klandrar amerikanerna. - För min slips?
Amerikanska judar. Och de är många!
Vad har de gjort för oss? Vad har de för sig? Folk dör här.
De har inget att äta.
Judarna där borde övertala Amerika att förklara krig mot Tyskland.
Släck!
- Jag är herr Szpilmans syster. - Ja, gå in. Inte ni.
Det är fruktansvärt.
De jagar folk på gatorna. De har tagit Henryk.
Gå hem. Jag tar hand om det.
- Har ni sett min man herr Szerman? - Tyvärr...
Lång, stilig, med ett litet grått skägg.
Skriv om ni ser honom. Izaak Szerman!
- Vad har hänt här? - De har min sonson där inne.
De tar dem och för bort dem. Vad gör de med dem?
Jag har slutat tro på Gud.
Ursäkta mig.
Yitzchak!
Här! Det är Wladek Szpilman.
- Henryk är där. - Har inte sett honom.
- De plockade upp honom. - Otur!
- Kan du hjälpa oss? - Nu behöver ni mig.
- Kan du hjälpa oss? - Det kostar.
Jag har inga pengar.
Jag kan inte göra nåt. Jag gav dig chansen.
De sa att du hade inflytande.
- Vem sa det? - Folk jag känner.
De sa att du var en betydande person.
Yitzchak!
Hjälp, en tjuv!
- Varför plockade de upp dig? - Så du gick till Yitzchak Heller!
- Hade jag bett om det? - Du är ju ute nu.
- Förnedrade du dig för honom? - Nej, jag bara bad om hjälp.
Vad betalade du honom?
Hur skulle jag kunna betala honom? Varenda zloty går till mat.
- Jag klarar mig själv. - De skulle föra bort dig.
Än sen? De ville åt mig, inte dig.
Varför lägger du dig i?
Ditt problem är att du är tokig.
Det rör bara mig.
Vad är det? Är du sjuk?
Hungrig.
Arbetstillstånd? Vad menar du med det?
Det krävs för att få jobba i en tysk firma i gettot, annars...
- Annars...? - Blir man deporterad.
- Så ryktena var sanna. - De ska omplacera oss.
Skicka oss till arbetsläger. I öst.
- Och stänga det lilla gettot. - Herregud.
Wladek!
Jag trodde du var på turné i London, Paris, New York, Chicago.
- Inte den här veckan. - Du ser hemsk ut.
Har du hört ryktena? Omplacering i öst.
Du tar allt alldeles för hårt, Wladek. Vad är ditt problem?
Arbetstillstånd till pappa.
Jag fick till familjen, utom till pappa.
- Och jag har frågat överallt. - Varför kom du inte till mig?
- Ordnar du "arbetstillstånd"? - Inte jag, men Majorek.
- Kan du hjälpa till? Jag är pank. - Snälla du, förolämpa oss inte.
- Kan du göra nåt för honom? - Kom till Schultz verkstad imorrn,
- Fyra! - Vilken tur du hade idag!
Det är historiskt imperativ i aktion! Därför säger jag jämt:
"Se det från den ljusa sidan."
- Hur är det med ryggen? - Bättre.
Bättre?
Bättre att inte fråga!
Tack.
Det var så lite. Det blir ändå inte till nån hjälp.
Tack, herr Schultz.
Vi har åtminstone fått jobb i gettot.
Vi är åtminstone tillsammans ännu.
Alla går ut på gården!
Vi är anställda här. Vi har arbetstillstånd.
Övriga klär sig och anmäler sig sen här.
Med tillhörigheter. Inte mer än 15 kilo.
Vart ska ni föra oss?
Jag är ledsen. Jag gjorde mitt bästa.
Jag trodde tillstånden skulle rädda oss.
Hoppas Henryk och Halina klarar sig.
- Vart ska vi? - Iväg och jobba.
Ni får det bättre än i det här stinkande gettot.
Varför gjorde jag det? Varför gjorde jag det?
Har ni inte en droppe vatten? Han dör. Mitt barn dör av törst.
Snälla, snälla... Har inte ni en droppe vatten?
Hör du vad jag säger?
Det är skamligt!
Låta sig föras till döden som får...
Vi kan anfalla.
Vi är en halv miljon. Vi kan ta oss ur gettot.
- Dö med hedern i behåll. - Är ni så säker på att döden väntar?
Det är jag inte, de har inte sagt nåt.
- Men de tänker förinta oss. - Vill ni att jag ska slåss?
- Då krävs organisation, vapen. - Ska jag slåss med fiolstråken?
Tyskarna behöver arbetskraft.
De skickar oss till ett arbetsläger.
Jovisst. Se på krymplingen där
och de gamla, barnen. Ska de jobba?
Och ni själv?! Ska ni bära järnbjälkar på ryggen?
Henryk! Halina! Henryk!
Halina! Henryk!
Vi hörde att ni var här. Vi ville vara med er.
Vansinnigt...
Varför gjorde jag det? Varför gjorde jag det?
Jag blir tokig på henne.
- Vad gjorde hon, för Guds skull? - Hon Kvävde sitt barn.
De hade ett gömställe och gick dit,
men barnet skrek när polisen kom.
Hon Kvävde skriken med händerna. Barnet dog.
En polis hörde dödsrosslingarna. Han hittade deras gömställe.
Vad läser du?
"Om ni sticker oss, blöder vi inte?
Om ni kittlar oss, skrattar vi inte?
Om ni förgiftar oss, dör vi inte?
Om ni kränker oss, ska vi inte hämnas?"
- Mycket passande. - Därför jag tog med den.
Idiot! Vad ska han göra med pengarna?
Grabben, kom hit!
Kom hit.
- Vad kostar en karamell? - 20 zloty.
För en?! Vad ska du göra med pengarna?
20 zloty.
Har vi 20 tillsammans? Jag tror att jag har tio.
5, 10, 20.
- Halina. - Ja?
- Lustigt att säga det nu, men... - Vadå?
Jag önskar att jag kände dig bättre.
Tack.
Szpilman!
Pappa!
Mamma! Halina!
Vad fan gör du, Szpilman? Jag räddade ditt liv. Ge dig iväg!
Spring inte!
- Så var de på väg mot smältdegeln. - Ja.
Vad gör ni? Hon är gravid.
Wladek...
- Varför är du här, Wladek? - Det var så här...
Jag, vi...
Alla.
Kanske har de tur. Ju snabbare desto bättre.
Det är inte över än. Vi stannar här ett par dar,
tills det lugnat ner sig.
Jag har mutat en polis. Han kommer när det är över.
Jag har inte varit utanför på två år.
Bli inte alltför ivrig.
Nån du känner? Vilken snygging! Vem är hon?
Hon är sångerska. Vi kände varandra väl.
Maken är skådespelare. Bra människor.
Jag vill prata med henne.
Glöm inte, de som hjälper judar hängs.
Hur länge har du varit här?
Sen i går Kväll.
Jag blev glad över att se dig.
De ska börja den slutgiltiga omplaceringen nu.
Vi vet vad det betyder.
Vi skickade ut en person. Zygmunt. En bra karl.
Hans order var att följa tågen ut ur Warszawa.
Han kom till Sokolow. En järnvägare sa att spåren delade sig
och att ett av dem ledde till Treblinka.
Han sa att var dag kom tåg med människor
från Warszawa som kördes mot Treblinka.
Tågen återvände sen tomma,
och inga mattransporter ses nånsin på den linjen.
Och civilpersoner är förbjudna att närma sig Treblinka station.
De förintar oss.
Det tar dem inte så lång tid.
Det är 60000 Kvar av oss.
Vi var en halv miljon.
Mest unga människor.
Och den här gången ska vi slåss.
Vi är i bra form. Organiserade.
- Vi är redo. - Behöver ni hjälp, så...
Du där! Kom hit!
Ta honom härifrån.
Hoppas du är bättre på att spela piano än på att bära tegelstenar.
Han överlever inte länge på det sättet.
Jag ska se om jag kan fixa nåt bättre.
Ställ upp er! Bara judar!
Bara judar!
Jag har goda nyheter.
Det ryktas om att vi tänker "umsiedeln",
omplacera er...
Jag lovar att det varken nu eller för framtiden
finns nåt annat planerat.
Och därför sätter
vi upp informationsaffischer på väggarna.
För att visa vår goda vilja.
Välj en
som kommer att få tillstånd att dagligen
gå in till stan och ta med sig
tre kilo potatis
och en limpa bröd till var och en av er.
Varför skulle vi göra så om vi tänkte omplacera er?
Ni kan göra bra affärer
med det ni inte äter.
Är inte det nåt ni judar är bra på? Att göra pengar...
Den där... med snöret. De andra är hopbundna med ståltråd.
Nu!
Majorek.
Jag vill be dig om en tjänst.
Jag vill bort härifrån.
Det är lätt. Det svåra är att sen överleva på den andra sidan.
Jag vet, men...
Förra sommaren jobbade jag en dag på Zelazna Brama-torget.
Jag såg en gammal vän,
en sångerska. Maken är skådespelare.
Jag har skrivit ner deras namn och adress.
Om de är kvar, Janina Godlewska och Andrzej Bogucki.
Det är bra folk.
Kan du försöka ta kontakt?
Du går ju till stan varje dag. Kan du fråga
om de hjälper mig härifrån?
Har du plåster?
Ja.
- Vad har du för dig? - Ingenting.
Vad är det i den där?
Vi har rätt att ta med mat in i gettot.
Tre kilo potatis och bröd.
Öppna den.
- Det är bara potatis och bröd. - Du ljuger. Jag känner det på mig.
Öppna!
Potatis?!
Ni judar är alla likadana.
Ge en jude ett finger
så tar han hela handen.
Ljuger du för mig igen, skjuter jag dig. Personligen.
Jag var hos dina vänner. De bor inte där längre, men...
- Fick du kontakt? - Gör dig beredd att ge dig av.
- När? - Snart.
Fan, också.
Jag ska lära er disciplin, judesvin!
- Vet du varför vi slår er? - Nej.
- Vet du varför vi slår er? - Varför?
För att fira nyårsafton.
Marschera nu vidare!
Och sjung! Sjung nåt glatt!
Sjung högt och tydligt!
Förena er alla och följ den vita örnen
Stå upp och bekämpa vår dödliga fiende
Jag är ledsen. Jag är så smutsig, så skitig.
Vi har ont om tid. Följ med.
Du måste skynda dig. Se om dessa passar.
Vi måste hela tiden flytta dig.
Tyskarna tar folk urskillningslöst nu.
Judar, icke-judar, vem som helst, alla.
Och Wladek, raka dig. Använd min rakhyvel på hyllan där.
Du tas om hand av Marek Gebczynski.
Han är på andra sidan av stan.
Du stannar där i natt. Sen ska vi hitta ett annat ställe.
Jag kommer med mat.
Då går vi, då.
Jag ska visa var du ska sova.
Du måste stanna här till i morgon eftermiddag.
Vi har en våning till dig.
Nära gettomuren, men det är säkert.
- Det blir inte så bekvämt. - Det blir bra.
Tack.
Jag tar det. Ge mig det.
Gå så långt fram som möjligt, till den tyska delen.
GENOMGÅNG FÖRBJUDEN
Jag drar för gardinerna nu.
Men dra ifrån dem på dagarna. Glöm inte det.
Du mår väl bättre på den här sidan?
Ja.
Men ibland vet jag inte på vilken sida av muren jag är.
Lite bröd, potatis, lök... Jag kommer igen.
Janina Bogucki kommer två gånger i veckan med mat.
Tack.
Det här är mycket viktigt. Vid nödläge, verkligt nödläge,
gå till denna adress.
Vad menar du med att du glömde?
Vad tror du? Jag menar att jag glömde.
Vet du vad? Du behandlar mig som skit.
För att du är det.
- Svin! - Kossa!
Jävla svin! Är du!
Man känner igen sig själv. Svin!
Du spelar som en ängel
Om jag gör det, varför lyssnar du inte?
- Jag lyssnade. - Lögnare där, du somnade.
Tack.
Jag ville komma tidigare, men...
Ingen trodde de skulle hålla stånd så länge.
Jag borde ha stannat och slagits med dem.
Wladek, sluta!
Det är över nu. Var bara stolt över att det hände.
- Vad de slogs! - Ja.
- Det gjorde tyskarna också. - De är i chocktillstånd.
Det var oväntat. Ingen väntade sig det.
Att judar skulle slå tillbaka! Vem hade kunnat tro det?
- Ja, men vad gjorde det för nytta? - Vad det gjorde för nytta?
Du förvånar mig.
De dog med värdighet. Det var den nytta det gjorde.
Och vet du en sak till? Nu kommer polackerna att resa sig.
Vi är redo.
Vi kommer också att slåss. Du får se.
Plocka ihop dina saker. Du måste ge dig av.
Vad har hänt?
Jag är på flykt.
Gestapo hittade våra vapen. De har gripit Janina och Andrzej.
De får vetskap om det här stället också. Du måste genast ge dig av.
Vart ska jag ta vägen?
Se på mig. Jag kan inte ge mig av.
Kan jag inte ta chansen här?
Det är ditt beslut.
Men när de stormar in, hoppa ut genom fönstret.
Låt dem inte ta dig levande.
Jag har gift på mig. De får inte mig levande heller.
Öppna!
Öppna genast, annars ringer vi polisen.
Bor du i den lägenheten? Du är inte registrerad.
Den tillhör en vän. Jag skulle hälsa på, men missade honom.
Har du ID-kort?
Visa ditt ID-kort.
- Jag vill se det! - Vad är det som händer?
Han är jude.
En jude! Stoppa juden!
Släpp inte ut honom. Stoppa honom!
Ja?
Herr Gebczynski skickade mig.
- Wladyslaw Szpilman! - Dorota!
Kom in!
Jag är ledsen. Jag fick denna adress.
Jag söker en herr Dzikiewicz.
Michal Dzikiewicz. Det är min man. Kom in.
Sätt dig.
Jag behöver hjälp.
Han kommer innan utegångsförbudet träder i kraft.
Jag har hållit mig gömd.
- Jag behöver ett ställe att vara på. - Han kommer snart.
- Hur länge har du varit gift? - Lite drygt ett år.
Och hur är det med Jurek?
Han är död.
Och när kommer babyn?
Till jul.
Det är ingen bra tid att skaffa barn, men...
Det är min man.
Wladyslaw Szpilman. Marek Gebczynski skickade honom.
Ja, jag kommer ihåg.
- Jag skulle ta kontakt i nödläge... - Bara lugn.
Vi kan inte flytta dig i Kväll. Du får sova på soffan.
Ursäkta mig.
Skulle jag kunna få en brödbit?
Javisst, vi ska äta.
Sitt ner.
Tack.
Du är i ett mycket tyskt område.
Byggnaden mittemot tar emot sårade från den ryska fronten.
Och bredvid håller Schutzpolizei till.
Detta är det säkraste stället.
Mitt i lejonets kula.
Jag låser in dig.
Ingen vet att du är här, så var så tyst som möjligt.
- Allt väl? - Jadå. Tack.
Det här är Antek Szalas. Han kommer att se till dig.
Han har fått nyckel.
Han kommer med mat och ser till att allt är bra med dig.
Han är med motståndsrörelsen. En man att lita på.
- Ni minns mig inte, herr Szpilman. - Jag tror inte det.
Warszawa Radio. Jag var tekniker.
Jag såg er nästan varje dag.
- Jag är ledsen, jag minns inte... - Det gör inget.
Ni behöver inte oroa er. Jag kommer att komma hit ofta.
Jag kan glädja dig med att de allierade bombar Tyskland,
natt efter natt.
- Köln, Hamburg, Berlin. - Och ryssarna ger dem ett helvete.
- Det är början till slutet. - Låt oss hoppas det.
Ännu vid liv, alltså?
Här, korv och bröd.
Har du nån vodka Kvar?
Hur länge kommer det här att pågå?
Inte länge till.
- Jag tror att jag har gulsot. - Det är inget att oroa sig för.
Man ser bara lite lustig ut.
Farfar fick på båten av sin tjej när han fick det.
Töm glaset!
Det var över två veckor sen sist.
Problem. Pengar.
Jag måste få fram pengar till mat.
Jag behöver saker att sälja. Det är inte lätt.
Sälj den här.
Mat är viktigare än tid.
Förresten,
de allierade har landat i Frankrike. Ryssarna kommer snart hit.
De kommer att krossa tyskarna.
När som helst nu.
Wladek?
Jag visste att det skulle bli så här.
- Jag hämtar en läkare. - Det är för farligt.
- Dr Luczak kan vi lita på. - Var inte dum, han är barnläkare.
- Och alltså en läkare. - Nej.
Stanna du. Jag går.
Vi skulle säga adjö.
Vi flyttar till min mamma i Otwocks. Babyn är redan där. Det är säkrare.
Det talas om att upproret kommer att börja när som helst nu.
Den där Szalas borde skjutas.
Han har samlat in pengar för din räkning över hela Warszawa.
Människor var antagligen generösa,
så han lär ha fått ihop en nätt summa.
Herregud.
En lever stor som en fotboll, akut inflammation i gallblåsan.
Men han överlever.
Jag ska försöka få tag i fruktsocker, men det är inte lätt.
- Kan ni se till honom igen? - Vem vet?
Doktorn.
- Tack. - Säg inget. Vila.
Tack för att ni kom.
Jag tog med lite mat.
Jag lagar till nåt åt dig nu. Sen måste vi ge oss av.
Ut med er!
Tyskarna har omringat byggnaden!
Här ser det inte ut att finnas någon.
Kom ner.
Jag kommer.
Vad gör du här?
Vem är du?
Förstår du mig?
Ja.
Vad gör du här?
Jag ville öppna burken.
Bor du här?
- Arbetar du här? - Nej.
Vad lever du av?
Jag är...
Jag var pianist.
Pianist?
Kom...
Spela nåt.
Gömmer du dig här?
Jude?
Var gömmer du dig?
På vinden.
Visa mig.
Har du nåt att äta?
Det är helt omöjligt.
Jude...
Ursäkta, vad betyder all skottlossning?
Ryssarna, på andra sidan floden.
Du behöver bara hålla ut ett par veckor till, inte mer.
- Vad är det som händer? - Vi ger oss av.
Är ryssarna här?
Inte än.
Jag vet inte hur jag ska tacka er.
Tacka Gud, inte mig.
Det är hans vilja att vi ska överleva.
Det är i alla fall vad vi måste tro.
Här, ta den.
Och ni?
Jag har en till. Som är varmare.
Vad ska du göra när allt är över?
Jag ska spela piano igen. I polska radion.
Säg vad du heter. Jag ska lyssna efter dig.
Szpilman.
Ett bra namn för en pianist.
En tysk!
Nej, skjut inte, jag är polack.
Jag är polack.
Kom ut med händerna över huvudet.
Skjut inte, snälla, jag är polack.
Kom ner!
Snälla, jag är polack.
Han är polack.
Ja, han är polack.
Vad fan har du den där rocken för?
Jag fryser.
Se på tyskjävlarna!
Mördare! Mördare!
Era jävlar!
Mördare!
Se på er nu. Ni tog allt ifrån mig.
Ifrån mig, en musiker.
Ni tog min fiol. Ni tog min själ.
- Är ni musiker? - Ja.
Känner ni möjligtvis en kollega, en pianist, Szpilman, polsk radio?
Det är klart att jag känner Szpilman.
Jag hjälpte honom när han gömde sig.
Hälsa honom att jag är här.
Be honom hjälpa mig.
Vad heter du?
Va?
Det var här. Jag är säker på det.
- Det är inte här nu. - Jag skymfade dem.
Jag är inte stolt över det, men det var vad jag gjorde.
Jag är säker. Jag stod där du står nu.
Det var taggtråd och en tysk kom fram.
- Du uppfattade inte hans namn? - Nej.
Jag ska fråga på fabriken. De kanske vet nåt.
WLAD YSLAW SZPILMAN LEVDE I WARSZAWA
FRAM TILL SIN DÖD 6 JULI 2000. HAN BLEV 88 ÅR GAMMAL
NAMNET PÅ DEN TYSKE OFFICERN VAR KAPTEN WILM HOSENFELD.
ALLT MAN VET
ÄR ATT HAN DOG I ETT SOVJETISKT FÅNGLÄGER 1952