GREVEN AV MONTE CRISTO
År 1814 skickades den franske kejsaren Napoleon Bonaparte-
- i exil till ön Elba utanför den italienska kusten.
För att ingen skulle rädda honom sköt britterna alla som kom i land...
... hur oskyldiga eller desperata de än månde vara.
Idioter!
Vänta med kaptenen bakom revet tills vi fått tillstånd att gå i land.
Jag trodde att du övergav mig.
Fernand Mondego överger inte vänner som står inför dumdristig fara.
Men, som monsieur Morells representant på den här resan-
- säger jag att du överskridit dina gränser. Då går jag fri.
Han dör utan en doktor. Förstår du?
Ja, men jag gör inte sånt här i nyktert tillstånd.
Engelska dragoner!
Hallå!
Dantes, gör det inte!
- Mycket oförsiktigt. - Vi måste tala med dem.
Vi är franska sjömän som behöver medicinsk hjälp.
Vi kommer i fred.
Vi vill inget illa.
Klättra!
Se upp!
Fernand!
Äntligen träffade du något.
Löjtnant Graypool, om er blodtörst kräver deras död, så skjut dem.
Men de är inte mina agenter. - Förklara er eller bli skjutna.
Jag är Edmond Dantes, andrestyrman på Pharaon på väg till Marseille.
Redarens representant Fernand Mondego, son till greve Mondego.
Vår kapten har hjärnfeber så vi kom hit för att söka hjälp.
Om han verkligen ligger i koma känner han inte kniven, eller hur?.
Bara en skråma.
- Vi kom i god tro. - Det där är för mina sårade män.
Och er sårade stolthet.
Det var en händelserik kväll.
Om jag inte skjutit dragonerna hade du varit död nu.
- Det var nära att vi blev dödade. - Ja, det var det.
Men... vi överlevde.
Kungen är din, Mondego.
Att vara din vän är alltid ett äventyr.
Synd att äventyrare inte alltid kan vara vänner.
- Det kan inte alltid att vara så här. - Vad menar du?
lnget. Drick ur. Vi dricker Napoleon Bonapartes vin.
Ni märker nog att 1806 är en bättre årgång.
Eftersom ni är vaken, monsieur Dantes, vill jag tala med er.
Jag är nyfiken - vad har schackpjäsen för innebörd?
Det är något vi gjort sen barndomen när nägon äv oss vinner en seger.
- Stundens konung. - Stundens konung?
I livet är vi alla kungar eller bönder.
Jag rördes av era försök att rädda er kaptens liv.
Han är min kapten och min vän.
Lojala vänner är svåra att finna, och det var det jag ville tala med er om.
Jag har skrivit ett sentimentalt brev till en vän i Marseille.
Jag vill inte att britterna ser den sidan av mig, men de läser mina brev.
Jag undrar om ni vill lämna över det åt mig.
Ett brev från en gammal soldat till en annan. Det är helt oskyldigt.
Dessutom är det priset för att ni utnyttjar min läkare.
Då går jag med på det.
Ge brevet till monsieur Clarion. Kan ni minnas det namnet?
- Hur hittar jag honom? - Han hittar er.
Berätta inte för någon om brevet, inte ens för er gode vän.
- Jag är en man som håller ord. - Ja, det tror jag nog att ni är.
Vad ville han
Han ville höra nyheter från Frankrike.
Dags att ni ger er av. Er kapten har varit död i en halvtimme.
Är ni säker?.
När man vandrat på så många slagfält som jag, kan man känna döden.
Kungar och bönder, Marchand. Kejsare...
... och dårar.
Kör fortare!
- Danglars, vad har hänt? - Kapten Reynaud är död.
Edmond Dantes lydde inte mina order.
Kom till mitt kontor och rapportera. - Du också, Edmond.
- Behöver ni mig, monsieur Morell? - Gå!
- Mercedes! - Var är han? Var är Edmond?
Så underbart att se dig. Du missade honom just.
Det kan ta en stund. Han sa att vi skulle träffas vid klippan.
- Jag sa att han inte fick gå i land. - Är det sant?
- Jag tar på mig hela ansvaret. - Det var helt och hållet hans idé.
Det borde ha varit din idé.
Att vi gick in till Elba räddade inte kaptenens liv. Jag skyddade lasten.
Du skyddade dig själv genom att stanna kvar ombord.
Edmond Dantes, du blir min nye kapten på Pharaon.
Degraderar ni mig?
lnte alls. Ni blir kvar som förstestyrman under kapten Dantes.
Om ni inte vill söka kojplats någon annanstans.
Det är nog en viss ung dam som vill höra dessa nyheter.
Tack.
Monsieur Morell
Jag har förstått att ert fartyg just återkom från Elba.
Var det någon ombord som gick i land?
- Ja, men de är inte här nu. - Tack, monsieur.
- Vem får jag hälsa ifrån? - Clarion.
Mitt namn är Clarion.
- Älska med mig. - Kommer du någonsin att ge upp?
- Han behöver inte veta något. - Jag skulle veta det.
- Det skulle vara vår hemlighet. - Jag tror inte på hemligheter.
Tror du inte Edmond har hemligheter?. Det har han. Fråga honom.
Jag vet vad du vill ha.
När vi var små fick Edmond en visselpipa, du fick en ponny.
Du var arg för att Edmond var så glad för visselpipan.
Jag tänker inte bli din visselpipa.
- När får han råd att gifta sig? - Om två år, det är allt.
Då blir han kapten och vi kan gifta oss.
Två år. Jag skulle aldrig kunna vänta i två år på en brud som du.
Där är han!
Mercedes!
- Jag har saknat dig så. - Saknaden är över nu.
- Har du råkat illa ut? - Nej, jag är kapten. Kom!
Monsieur Morell gav mig Pharaon.
Kungen är min nu.
Ditt liv är verkligen välsignat.
- Du är den bäste. - Jag vet.
Sluta! Du blir flintskallig.
- Har du hemligheter för mig? - Hemligheter?.
Nej, hur så?
Du kan fråga mig vad som helst.
Vi behöver inte vänta i två år.
- Så fort jag får råd med en ring... - Jag behöver ingen ring.
Det här får bli min ring.
Och vad som än händer...
... så tar jag den inte av mitt finger.
Aldrig någonsin.
Hallå där, min unge gentleman.
Gör ni mig sällskap
Berätta, Mondego...
... hur kunde ni bli vän med den där hallicken Edmond Dantes?
Han påstår sig vara min vän...
... ändå har han hemligheter för mig.
Vad för hemligheter?.
Skål för Pharaons nye kapten!
Jag har er att tacka för allt, far.
Må detta lyckliga ögonblick...
... bli början på ett långt och underbart liv för er båda.
Vem av er är Edmond Dantes?
- Ni häktas enligt åklagarens beslut. - På vilka grunder?.
- Det är hemligstämplat. - Jag kräver en förklaring.
Jag kommer tillbaka i kväll. - Oroa er inte, far, det här är ett misstag.
- Ni ser då inte ut som en förrädare. - Förrädare?
Lyssna noga, ert liv hänger på det.
- Hade ni kontakt med Napoleon? - Ja, det hade jag.
Jag var med greve Mondegos son nästan hela tiden.
- Känner ni Fernand? - Han är en ny bekantskap.
- Då så. Han kan gå i god för mig. - Säkert, men ni sa nästan hela tiden.
Utom när Napoleon bad mig överlämna ett brev till en vän.
Det är för att ni tog emot detta förrädiska brev-
- som er förstestyrman, monsieur Danglars, angav er.
- Lämnade ni över brevet? - Nej, någon skulle kontakta mig.
Jag har det här.
- Läste ni det? - Nej, jag kan inte läsa.
Det är ett brev till en av Napoleons agenter.
Det avslöjar tider och platser för de brittiska patrullerna på Elba.
Jag hade ingen aning. Han svor att innehållet var oskyldigt.
Nej... det är ni som är oskuldsfull.
Dum och oskuldsfull. Det är det värsta man kan anklaga er för.
Men eftersom jag fick brevet i min hand är ingen skada skedd.
Gud vet hur ni ska överleva i världen men någon förrädare är ni inte.
Ni kan gå.
Tack.
Vänta! Sa Napoleon vem brevet var ställt till?
- Monsieur Clarion. - Vilket namn sa ni?
Monsieur Clarion.
Har ni avslöjat namnet för monsieur Mondego eller någon annan?
Nej, monsieur Mondego har ingen kännedom om brevet.
Det är mycket farlig information.
Man kan inte vara nog försiktig i tider som dessa.
Jag har orsakat er bekymmer.
För att be om ursäkt, erbjuder jag er skjuts hem.
Man går bara igenom här.
Tack.
Monsieur Villefort?
Vart för ni mig
Det är ett misstag. Jag ska hem.
- Ert hem är fängelset slottet lf. - Nej!
Efter honom!
Fernand!
Fernand! Jag greps för förräderi, men lyckades fly.
På Elba gav Napoleon mig ett brev. Jag fick inte berätta det för dig.
Han sa att det var till en vän, men han ljög. Det var till en agent.
Myndigheterna fick veta det och nu är gendarmerna efter mig.
Vi måste tänka.
- Kan din far hjälpa mig? - Han är i Paris, sjuk.
- När är gendarmerna här?. - Om några minuter.
- Behöver du pengar?. - Ja, tack.
- Har du en pistol? - Naturligtvis inte.
Sluta! Jag har inte tid.
Jag såg när Napoleon gav dig brevet.
- Det var du! - Det var Danglars idé.
- Varför frågade du mig inte? - Du behöll det som en hemlighet.
Jag gav Napoleon ett löfte. Han ljög.
Jag vet, jag läste brevet.
Läste du det?
Varför gör du det här?.
Det är komplicerat.
Komplicerat?
Var inte löjlig. Jag kan inte låta dig gå.
Bort från fönstret!
Tvinga mig inte att slå av dig handen.
Varför?. För Guds skull, varför?. !
Därför att du är son till en bokhållare.
Det är inte meningen att jag ska vilja vara du.
Här inne!
Vänta!
Till minne av bättre dagar.
Jag sa att det inte alltid skulle vara så här.
Far!
- Var är han? - l arbetsrummet. Vad har han gjort?
Jag är åklagare, och kan inte tillåta min far att delta i förräderi.
Du vet ju... att till slut är förräderi bara en fråga om datum.
Jag blir patrioten och du förrädaren när kejsaren återvänder.
Sluta, ditt gamla vrak! De dagarna är över. Napoleon är inte kejsare.
Om du fortsätter denna galenskap blir du gripen och familjen ruineras.
- På grund av dina idiotiska sympatier. - Jag har åtminstone sympatier.
Valentina säger att våra öden är sammanflätade. Det kan du väl se?
Se... Jag är ett gammalt vrak.
Jag ser inte så bra som förr. Ursäktar ni mig?
Slottet If
Sätt fart!
Välkommen, monsieur Dantes. Jag är Armand Dorleac, fängelsechef.
Ni får säkert höra det ofta, men jag försäkrar att jag är oskyldig.
- Jag är det verkligen. - Oskyldig?
Jag vet det. Jag vet faktiskt det.
- Hånar ni mig? - Nej, min käre Dantes.
Jag vet så väl att ni är oskyldig, annars skulle ni inte vara här.
Om ni är skyldig finns det hundra fängelser där ni kan låsas in.
På slottet lf placerar man dem man skäms över.
Nu ska vi titta på ert rum.
''Gud skall giva mig rättvisa. ''
Folk försöker motivera sig själva eller också räknar de dagarna.
- Men de tappar intresset. De dör... - Ett fönster.
... och lämnar kvar en ful vägg.
Därför hjälper jag fångarna att hålla tideräkningen.
Varje år på årsdagen av deras fängslande... gör vi dem illa.
Vanligtvis med ett rejält kok stryk. Men den första dagen-
- i ert fall i dag, vill jag gärna göra något speciellt.
Om ni tänker: ''Varför just jag, Gud?''...
... så är svaret, att Gud inte har något med det att göra.
Gud är aldrig i Frankrike den här tiden på året.
Gud har allt med det att göra. Han finns överallt. Han ser allt.
Vi sluter ett avtal - Ni ber Gud om hjälp, jag slutar när han visar sig.
Har ni inte hört? Napoleon har flytt från Elba och är på väg mot Paris.
Packa mina arkiv och säg åt bokhållaren att ta fram huvudboken.
- Vi önskar vädja för Edmond Dantes. - lnte nu.
- Dantes? - Vi har inte träffats.
Fernand Mondego, greve Mondegos son. Jag svär att Edmond är oskyldig.
Hans arbetsgivare monsieur Morell, hans far och hans fästmö, Mercedes.
Dantes är anklagad för högförräderi. Ändå står ni på hans sida?
Om jag berättar att Dantes också är anklagad för mord?
- Mord? - Aldrig Edmond.
Dantes hade ett brev från Napoleon. Han dödade en av mina män.
Om ni kände honom, skulle ni veta att det inte är möjligt. Visa nåd...
- Har ni bevis på förräderiet? - Det är regeringens sak.
Snälla ni, tala om var han är.
Det går inte. Konungens män förde bort honom. Jag förstår er smärta.
Mitt råd till er är att glömma Edmond Dantes-
- särskilt ni, mademoiselle. Låt er tröstas av er gode vän.
Något gott kanske kommer ur den här tragiska affären.
Nu måste ni ursäkta mig.
- Min son är ingen förrädare! - Jag ska tala med honom.
Jag överger inte Edmond.
- Jag glömmer aldrig din vänlighet. - Den skall du alltid åtnjuta.
Nog uppskattar jag att brottet broderas ut, men mord?
Det är enkelt. När ni rapporterade Dantes, förstod jag inte varför.
Nu, när jag har sett hans utsökta fästmö, förstår jag precis.
Varför var ni så tillmötesgående?
Sätt er, Mondego.
Kom tillbaka!
Vilket brott har jag begått? Jag är oskyldig!
Ni informeras härmed om att Edmond Dantes-
- avrättades för sina brott den 12 september.
Gratulerar på årsdagen, Dantes.
Vi ses nästa år.
GUD SKALL GlVA MlG RÄTTVlSA
Har det verkligen gått fyra år, Delius... eller Danton?
Vad är det nu han heter?.
Ursäkta att jag stör.
Jag hade intryck av att jag grävde mot den yttre muren.
Parlez-vous anglais? ltaliano?
Jag är abbé Faria. Jag har suttit fängslad här i elva år.
Under fem av de åren har jag grävt den här tunneln.
Det är 72 519 stenar i mina murar.
Jag har räknat dem många gånger.
Men har du namngett dem?
En gång var jag som du, men jag lovar dig, det går över.
Det lovar jag dig. Men nu...
... kan jag få stå på dina axlar?.
Ta ner mig. Var snäll och ta ner mig.
Jag har inte sett himlen på elva år. Tack.
Tack, Gud.
- Här talar vi inte om Gud, präst. - lnskriptionen, då?
Den har bleknat, precis som Gud har bleknat från mitt hjärta.
Och vad har ersatt Gud?
Hämnd.
Ta de här.
Följ mig.
Tanken på hämnd kanske var Guds sätt att hålla dig vid liv.
- Till vilken nytta? - Flykt.
Då var vi framme.
- Ni talade om flykt. - Ja.
Det finns två möjligheter att nå den yttre muren, och sen vidare till havet.
Jag råkade bara välja fel.
Nu är vi två. Vi skulle kunna gräva i motsatt riktning.
Tillsammans skulle vi klara det på...
... åtta år.
Är det något annat som upptar din tid? Ett brådskande möte, kanske?
l gengäld för din hjälp erbjuder jag dig något som är ovärderligt.
Min frihet?
Friheten kan tas ifrån en, som du vet så väl.
Jag erbjuder dig kunskap, allt jag har lärt mig.
Jag ska lära dig ekonomi, matematik, filosofi, vetenskap.
Att läsa och skriva
Naturligtvis.
När börjar vi
Luckan öppnas två gånger om dagen.
En gång för toaletthinken där vi gömmer jorden...
... och en gång på kvällen för maten.
Mellan dessa tidpunkter riskerar vi inte upptäckt.
'äAlltså blir försummelsen'ä...
- ... ''vår allierade. '' - Utmärkt.
- Ni var alltså i Napoleons armé? - Vi hade stora drömmar.
Men en natt jagade mitt regemente i fatt ett gerillaband-
som sökte sin tillflykt i en kyrka.
Jag blev beordrad att bränna ner kyrkan... med dem kvar där inne.
Gjorde ni det
Till min eviga skam... gjorde jag det.
Hur hamnade ni här?.
Dagen efter deserterade jag för att ägna mitt liv åt ånger och åt Gud.
Jag arbetade som sekreterare-
- åt den oerhört förmögne greve Enrique Spada.
Spada var en rättfärdig människa.
Sorgligt nog dog han några år senare.
Ryktena gick om att han hade gömt sin gränslösa skatt.
- Två veckor senare greps jag. - Varför?.
Napoleon ville åt Spadas skatt.
Han trodde mig inte när jag sa att jag inte visste var den fanns.
Då lät han kasta in mig här, för att jag skulle återuppliva minnet.
Och här har jag blivit kvar...
... med Gud som enda sällskap, tills Han skickade hit dig.
- Gud är inte mer verklig än skatten. - Kanske inte.
Räkna ut det här:
2 500 kubikcentimeter sten och jord per dag i 365 dagar.
Det blir tre och en halv meter per år. Tolv fot... en fot i månaden.
- Tio centimeter i veckan. - På italienska.
... tre och en halv meter till.
Slösa inte med ljuset.
Ni var soldat, präst.
Ni har alltså kunskap om vapen.
Undervisa mig... .
... eller gräv ensam.
Du tvingar mig att beträda en fin gräns... Dantes.
Det här är löjligt.
Den starkare svärdsfäktaren vinner inte alltid. Snabbheten är viktigast.
Handens snabbhet. Sinnets snabbhet.
För handen genom dropparna utan att bli blöt.
Så här.
Hur länge måste jag hålla på?
Jag går ner i tunneln.
Upp! Så där.
Dags för studier. Definiera ekonomi.
Kunskapen om produktion, distribution och konsumtion.
Förklara.
Gräv först, pengarna sen.
Tack.
God jul, Edmond en månad hit eller dit.
Bra! Vem kämpar du emot? Danglars? Mondego?
Vem tror ni
Bra! Alltför bra. Newtons tredje lag:
Det blir en reaktion...
... på varje aktivitet inom fysiken och hos människan.
Min jakt på hämnd är reaktionen på Danglars och Mondegos aktiviteter.
Upp med dig. Jag vill sitta där.
Du sa att Villefort lät gripa dig igen efter att han förklarat dig oskyldig.
- Ni kan gå. - Det stämmer.
Varför skulle han gå igenom den charaden-
- om han inte fick anledning att ändra sitt beslut att låta dig gå?
- Tänk Edmond. - Jag försöker.
- Vad hände? - Han frågade...
- Sa Napoleon vem brevet var till? - Jag sa... Monsieur Clarion.
- lnget mer?. - Han brände brevet och lät mig gå.
Han brände brevet.
Märkligt att åklagaren skulle bränna bevis på konspiration.
Och därefter fängsla den ende man-
- som kände till monsieur Clarions inblandning i konspirationen.
- Han skyddade någon. - En kär vän, kanske?
Nej, en politiker som Villefort hade gjort sig av med sådana vänner.
Clarion kan ha varit en släkting, en nära släkting, kanske.
Villeforts far var överste i Napoleons armé.
Villefort skyddade inte Clarion, han skyddade sig själv.
Danglars som sa, att han såg Napoleon ge mig brevet.
Mondego som avslöjade att jag hade det, Villefort som skickade hit mig.
Bravo, Edmond.
Herregud!
Edmond, ljuset! Skynda på!
Gode Gud... - Titta här!
Rötter! Om det är växtrötter har vi bara några månaders arbete kvar.
Ja. Bra gjort, präst. Jag hämtar mejseln.
Präst!
För Guds skull, bort härifrån!
- Mina lungor är punkterade. - Tala inte.
Vi har inte mycket tid på oss.
Under böckerna är det några lösa stenar. Ge mig det du hittar där.
Skynda på!
Öppna den! När jag sa att jag inte visste var skatten var, ljög jag.
- Ljög ni? - Jag är präst, inget helgon.
Där, på den där ön utanför ltaliens kust.
- Montecristo? - Använd ditt huvud.
- Följ ledtrådarna. - Tunneln är blockerad.
Fortsätt gräva. När du flytt... använd skatten för att göra gott.
Nej, den ska användas till hämnd.
Här är min slutliga lektion - Gör dig...
Gör dig inte skyldig till de brott för vilka du nu avtjänar straff.
- Gud säger ''Hämnden är min. '' - Jag tror inte på Gud.
Det spelar ingen roll. Han tror på dig.
Präst
Tallriken!
Ta hit den!
Han är alltid vaken.
Det var första gången på tolv år som han inte tackade.
Död. Han ramlade väl ur sängen.
- Han är rätt skitig. - Det är de allihop.
Nu knyter vi ihop säcken och sen går vi till Dorleac.
Ett, två, tre!
Nu hämtar vi Dorleac.
- Varför låser du? Han går ingenstans. - Av gammal vana, antar jag.
Adjö, präst. Ni är fri nu...
... vilket jag aldrig blir.
Har den gamle påven äntligen fått komma till Sankte Per?.
Ta med honom. Vi ska begrava honom.
Skynda på, jag har inte hela dagen på mig.
Jo, det har jag faktiskt.
Jag har... all tid i världen.
Skynda på!
Monsieur Dorleac!
Himmelske fader, vi överlämnar till Dig...
... kvarlevorna av din ödmjuke tjänare... vad han nu hette.
- Jag är så uttråkad. - Monsieur Dorleac!
- Hade han egentligen någon karta? - Nej.
Stopp! Monsieur Dorleac!
Vi kastar i honom efter tre. Ett, två...
Monsieur Dorleac!
Monsieur Dorleac. Kasta inte kroppen över klippkanten!
Vi kunde ha skött det där bättre.
Tack, präst. Tack.
Jag kunde fråga vem du är, men med tanke på dina trasiga paltor-
- och det faktum att slottet lf ligger där borta, så varför fråga.
Mitt namn är Luigi Vampa, smugglare och tjuv.
Mina män och jag kom hit för att begrava levande en av oss-
- som stulit guld åt sig själv i stället för att dela med sig.
Men några av hans lojala vänner kräver att jag benådar honom.
Det kan jag inte, eftersom jag skulle förlora kontrollen över dem alla.
- Därför är du ett lyckosamt fynd. - Hur så?
Jag får möjlighet att visa barmhärtighet mot Jacopo...
... krypet där borta, utan att behöva visa mig svag.
Dessutom får mina män se en kamp.
- Hur ska jag åstadkomma det? - Du och Jacopo slåss tills en dör.
Vinner Jacopo får han komma tillbaka.
Om du vinner gav jag Jacopo chansen att leva, även om han misslyckades.
- Du får ta hans plats. - Om jag inte vill bli smugglare, då?
Då dödar vi dig, och blir en man kort.
Smuggling passar mig utmärkt, och jag ska gärna döda er vän, krypet.
Jo förresten, Jacopo är den bäste knivkämpe jag har skådat.
Då borde ni nog se er omkring mer.
Befria Jacopo, och ge honom hans kniv. Striden kan börja.
Upp med dig, kryp!
Om du vill leva, rör du dig inte.
Signor Vampa, låt Jacopo leva.
Han led tillräckligt vid tanken på att bli levande begravd.
Männen har fått sin kamp. De som ville se Jacopo benådad får det.
Om ni behåller mig och Jacopo får ni ännu en skicklig man i besättningen.
Avgjort.
- Vad är hans namn? - Hans namn?
Vi skall kalla honom Zatarra,
- Det låter farligt. - Det betyder ''drivved''.
Jag svär vid mina döda släktingar, också vid dem som inte mår så bra...
- ... att jag är er man för evigt. - Jag vet det.
Tre månader senare
Ögon i nacken.
- Har du inte sett Marseille förut? - Det var mitt hem.
Men du vill inte gå i land med de andra?
Vad som än hände, kan du inte göra något åt det här på båten.
Gå nu. Det är du som måste göra det.
''Vi är kungar eller bönder'' var det en man som sa en gång.
- Vem sa det? - Napoleon Bonaparte.
Bonaparte?
Zatarra, vilka historier du berättar.
En dag kanske jag letar upp dig. En man behöver alltid en god vän.
Det är sant.
Danglars, vad har hänt?
Kapten Reynaud är död. Edmond Dantes vägrade att lyda order.
- Zatarra, mår ni bra? - Allt har förändrats.
Gå och köp en båt som du och jag klarar av att segla.
Vänta tills jag kommer tillbaka. Det här besöket gör jag ensam.
- Är det här monsieur Morells hem? - Min morfar mår inte bra.
Även om så vore tar han inte emot besökare klockan elva.
Han kanske gör ett undantag för en man som söker Edmond Dantes.
- Ursäkta den sena timman. - Gamla sover aldrig. - Lite sherry.
Jaså, monsieur Zatarra, ni är en vän till Edmond.
- Monsieur Morell? - Ja?
- Ni kände... också Edmond? - Som en son.
Jag hoppades att ni kunde berätta var hans familj är.
Hans far hängde sig när han fick kännedom om Edmonds förräderi.
Jag förstår.
Detta förräderi ni talar om, vem var det som anklagade honom?
Vem vet? Villefort, mannen som lät arrestera Edmond-
- flyttade strax därefter till Paris och posten som överåklagare.
Det är möjligt att mordet på hans far påskyndade hans avfärd.
Det var märkliga tider.
Ni ser själv ut att ha genomlidit svåra tider.
Efter Edmonds död tog jag motvilligt en ny kompanjon.
En av mina kaptener. Sedan tvingade Danglars ut mig ur företaget.
Men mitt öde är inget jämfört med Edmonds.
Er tur kanske är på väg att vända.
- Jag skall söka upp Edmonds fästmö. - Grevinnan Mondego?
Grevinnan?
En månad efter gripandet gifte sig Mercedes med hans bäste vän.
- Fernand? - Just det.
Hans far och bror dog i kriget och Fernand blev greve Mondego.
De bor i Paris... greven och grevinnan Mondego.
Mår ni bra?
Jadå. Nu måste jag gå.
- Tyvärr kunde jag inte vara till hjälp. - Ni berättade allt jag behövde veta.
Edmond Dantes är död.
Ni kommer att bli stolt över mig. Jag fann en fin liten segeljolle.
Vi har inte råd med en slup men jag fick ett bra pris på den här.
GROTTA UTAN TAK
lNUTl MASKEN VÄNTAR DEN DÄR SOLEN LYSER UNDER HAVET
Båten kan inte bära mer, och det är minst åtta båtlaster till där.
Förstår ni inte? Ni är rikare än någon man jag har hört talas om.
Vad ni än hade för problem, så är de över. Vad vill ni köpa?
- Hämnd. - Jaha, hämnd. Vem?
Danglars, Villefort, Fernand och Mercedes.
Bra, då dödar vi dem och sen kan vi spendera skatten.
Nej, vi skall studera deras svagheter.
Varför inte bara döda dem? Jag åker till Paris, pang, pang, pang.
Jag är tillbaka inom en vecka och vi spenderar skatten. Är det dåligt?
Döden är för lätt för dem. De ska lida som jag lidit.
Deras värld, allt de håller kärt, ska slitas ifrån dem, som ifrån mig.
Ni behöver ett bättre namn än Zatarra för att åstadkomma det.
Då skall jag bli greve.
God afton, min herre. Jag är här för att köpa ert hem.
Vilken fräckhet! Jag skall låta piska er.
Bort från mina marker, luffare, innan jag skickar hundarna på dig.
Tack.
Greven av Monte Cristo inbjuder er till slottet Monte Cristo.
Mina damer och herrar, det är mig en stor ära-
- att presentera Hans höghet, greven av Monte Cristo.
Var hälsade.
Käre greve, tillåt mig att presentera min man åklagare Villefort.
- Så vänligt av er att bjuda oss. - Er närvaro hedrar mig.
Hoppas att ni får trevligt i kväll.
- Vad vet vi om honom? - lnte tillräckligt.
- Var är de? Bjöd du in dem? - Ja, ers nåd.
Greve Mondego har dragit sig tillbaka för kvällen. Han har ett morgonmöte.
Du är uppe tidigt, kära du.
Är viscount Tourville död?
Ja, om hans hjärta inte sitter någon annanstans än till vänster.
Gud give honom frid. Han ville bara försvara sin heder.
Till ingen nytta.
Hans hustru och jag njöt av passionen, du av din ovetskap.
Viscounten försvarade sin heder, du lider, hon är ruinerad och han är död.
Smickra dig inte. Jag var varken lycklig eller ovetande.
Jag kände till minst tre kvinnor före madame Tourville.
Jag är ledsen att du blev utskämd.
Paris och jag är ingen bra kombination när det gäller trohet.
Om jag misslyckats att vara diskret varför då fortsätta låtsas?
Det känns faktiskt riktigt befriande, eller hur?.
- Hans finanser?. - Kasinona behöver inte lura honom.
Hans skeppsfart?
Han har ett lån på sitt fartyg och använder aldrig Danglars.
Vi skall äga den banken i morgon. Andra bolag får inte gå till honom.
Han ska krypa tillbaka till Danglars. Säg åt kasinona att ta allt.
Försök att förstå, jag har en stor last bomull på väg att skickas.
Jag betalar lånet när lasten anländer men jag behöver fartyget till lasten.
Banken kan inte gå med på fler betalningsanstånd.
Ni måste nog finna andra sätt att få hit lasten.
Vad gör mig den äran, greve Mondego?
Jag förstår inte varför ni har undvikit mig alla dessa år.
Jag är beredd att överse med era fel och återuppta samarbetet.
Går era affärer inte bra?
Zatarra?
- Jacopo. - Ramlade ni ur sängen?
Efter tretton år på en bädd av sten klarar jag inte att sova i en säng.
Gör det ont?
Hade du ett ärende
Mondego har en son.
- Albert vill tala med oss. - lnte nu!
- Jag försöker skydda hans arv. - Han kanske gör av med det som du.
Du klagade inte när du slapp vara fiskardotter. Jag måste bli färdig.
l Paris hittar man lätt älskarinnor men du har bara en son.
- Kom in, Albert, men var kortfattad. - Jadå, far.
Några vänner ska till karnevalen i Rom. Kan jag följa med?
- Rom utan förkläden? Du är 15 år. - Nästan 16.
Ge mig det i födelsedagspresent, far.
Det är klart att du ska åka. Jag behöver lugn och ro.
Rom!
Albert!
Här borta!
Mylady! Ni kan inte gömma er för evigt.
- Vilka är ni? - Skurkar ute efter pengar.
- Jag har pengarna i västen. - Det är inte dina pengar vi vill åt.
- Du är son till greve Mondego. - Lösen? Skicka ert brev, då!
Det är inte så enkelt. Ett brev tar två veckor att nå er far.
Sen ska det diskuteras huruvida vi dödade dig. Ett brev räcker inte.
- Vi kunde skicka din ring... - Ja, den bär Mondegos vapen.
... som sitter på ditt finger.
Hör på, din orm. Jag är Albert, son till Fernand, greve Mondego.
Ni har skrattat färdigt på min bekostnad. Gör ert värsta!
Om du insisterar. - Peppino, kniven!
Skär av pojkens rep, annars skär jag er i bitar. Nu!
Unge man, vänta på mig där uppe.
- Hur ska jag kunna tacka er?. - Vi får talas vid senare.
Bra gjort, mina herrar.
Vi ber att få tacka, ers nåd.
- Albert... är du oskadd? - Jag har er att tacka för mitt liv.
Det var en svår prövning, och du är en mycket speciell ung man.
Kom till mig och ät frukost i morgon. Vill du det?
- Får jag fråga vem ni är?. - Nu, din vän. l morgon, din värd.
Och när vi måste vara formella, greven av Monte Cristo.
Han sitter och väntar.
- Han visade mod i tunnlarna. - Han är medlet för att nå målet.
Ja, ers nåd.
Unge man.
Albert, kom in.
- Vilken natt du fick uppleva. - Ett äventyr.
Allt är ett äventyr när man är ung.
Det är en sak jag inte förstår. Hur visste ni att jag blev kidnappad?
Jag har mina kontakter, vissa av dem har inte så gott rykte.
Jag betalar bra för information om vad som händer i staden.
Kidnappning av en greves son är av vikt.
Men ni riskerade ert liv.
En son till en adelsman, det var det minsta jag kunde göra.
Av ditt mod att döma hade du gjort samma sak.
Din far kommer att bli stolt.
Ni måste komma till Paris och låta mina föräldrar tacka er.
- Tyvärr, jag är här i affärer. - Jag ber er, det är en hederssak.
- Jacopo? - Ja, ers nåd.
- Var står vi i Spada-frågan? - Ja, guldet...
- Lasten! - Ursäkta, ers nåd.
Lasten är på väg till Marseille.
- När ankommer den? - lnte förrän om tre veckor.
- Då har ni tid att resa till Paris. - Nåja.
- Utmärkt. Ni kommer precis i tid. - Till vad?
Gratulerar på födelsedagen
Greven av Monte Cristo.
Greven!
- Albert. - Ers nåd.
Far, får jag presentera greven av Monte Cristo.
- Ett stort nöje. - Nöjet är på min sida.
Jag har sett fram emot det här.
Ni hedrar mig. Jag står i skuld till er för att ni räddade min son.
Får jag presentera grevinnan Mondego.
Mercedes.
Grevinnan.
Man måste vara mor för att förstå vilken tjänst ni har gjort mig.
- Jag skall aldrig glömma er. - Madame, det var ingenting.
Om en månad kommer ni inte ens att minnas mitt namn.
- Får jag stjäla er hustru? Till valsen. - Naturligtvis.
Är han inte fantastisk, far?.
- Vad står på? - lnget.
Ni påminner mig bara om någon från länge sedan.
- Någon som var mig kär. - Jag känner mig smickrad.
- Vad hände med honom? - Han dog.
Men jag är inte den mannen.
Monsieur och madame Villefort.
Vad gör de här?.
Åklagare Villefort, vad gör ni här?.
Madame Villefort, monsieur, jag är glad att ni kunde komma.
- Vi uppskattade ert meddelande. - Tack.
Skulle ni nu vilja ursäkta er make och mig en kort stund?
Ni lär vara expert på att tolka lagen. Ni kanske kan hjälpa mig.
- Ursäkta mig. - Fernand.
- Du måste utbringa en skål. - Jag måste sköta mina affärer.
Gästerna och Albert förväntar sig det.
- Då får du göra det, kära du. - Du är hans far.
Det är det minsta du kan göra. Du vet att han beundrar dig.
Då ursäktar han min frånvaro.
Vi var överens om att inte umgås.
Hur skulle jag kunna tacka nej till greven av Monte Cristo?
Naturligtvis inte.
- Vad vet du om honom? - Han är utlänning, rik.
- Han kom visst din son till hjälp. - Vad frågade han dig om?
Varför skulle jag berätta det
Min son hörde Monte Cristo säga att han väntade en skeppslast.
Han hörde också orden ''guld'' och ''Spada''.
- Du tror väl inte... ? - Monte Cristo hittade Spadas skatt.
Han ville veta hur han skulle undvika att få lasten inspekterad.
- Jag kunde låta gripa honom. - Nej, vi befriar honom från den.
- Hur?. - Jag vet någon som kan hjälpa oss.
Du hjälper honom, men säg att lasten måste stanna i hamnen över natten.
Jag för den till min egendom i Bouchon där vi träffas dagen efter.
- Jag begär sjuttio procent. - Du får femtio.
Avtalat.
Mina damer och herrar!
Tyvärr blev min make uppehållen av affärer.
Därför blir det min uppgift...
... att presentera greven av Monte Cristo ännu en gång.
Jag hade djärvheten att be greven att få utbringa Alberts skål.
Och grevens vänlighet är så stor att han gav upp sin faderliga rätt-
- för att tillfredsställa en gäst, till och med en gäst, så tråkig som jag.
Unge Albert har gjort alltför stor sak av min hjälp i Rom.
l katakomberna hörde jag skurkarna hota med att hugga av hans finger-
- och skicka det som bevis på att han hade kidnappats.
Pojkens svar till detta var: ''Gör ert värsta''.
Livet är en storm, unge vän.
Ena stunden vilar du i solsken, nästa kastas du mot klipporna.
Det som gör dig till man är hur du möter stormen.
Du måste se in i stormen och ropa ut som du gjorde i Rom:
''Gör ditt värsta, för jag skall göra mitt. ''
Då kommer ödesgudinnorna att känna dig som vi gör, som Albert Mondego...
... mannen.
Tack.
Edmond, Villefort sa att du avrättats.
Sa han det? Ni misstar er. - Tillbaka till Mondegos hus!
- Jag tänker på ert rykte. - Jag ber dig, Edmond...
- Jag är inte denne Edmond. - Sluta! Sluta!
Vad är ni, då?
En ande? Ett spöke som skickats för att plåga mig?
- Denne Edmond... älskade ni honom? - Ja.
- Under hur lång tid? - l hela mitt liv.
Hur lång tid efter hans död gifte ni er med greven?
Det är inte rättvist.
Vi är framme hos er, grevinnan.
Ni har rätt. Ni kan inte vara min Edmond.
Där, ni sa det själv. Edmond Dantes är död. God natt.
Grevinnan.
Om du lägger dig i mina affärer igen, så lovar jag-
- att avsluta det jag påbörjade när vi möttes. Förstår du?
- Jag förstår att ni är galen. - Mina fiender går rakt i fällan.
Galen som avvisar detta. Ni är rik och en vacker kvinna älskar er.
Ta pengarna och kvinnan och lev. Glöm planen och ta det ni vunnit.
- Jag kan inte. - Varför inte?
Jag står fortfarande vid er sida och jag svor en ed.
Jag skall beskydda er, även om det innebär att skydda er mot er själv.
Nu kör jag er hem.
Jag går.
Två lådor av lasten tar vi som vår andel. Mondego märker inget.
Gå ombord nu!
- Philipe Danglars? - Ja.
Ni anklagas för stöld av last från ett visst handelsfartyg.
- Detta är absurt. - Vi kan säkert klara ut det här.
De här männen undersöker ert fartyg.
Greve Mondego lurade mig.
Jag tänker inte bli hängd i hans ställe.
- Vem är ni? - Greven av Monte Cristo.
Mina vänner kallar mig Edmond Dantes.
Dantes
Skär ner honom. Han måste kunna tala.
- Nej, det blir för varmt. - Min käre Villefort.
- Får jag göra er sällskap en stund? - Ers nåd... jag väntade er inte.
Jag ville tacka er för att ni räddade min last.
Det arrangerade jag tidigare. Det skall inte bli fler problem.
Utmärkt. Det här blir säkert början på en lång och fruktbar vänskap.
På tal om det, får jag ställa en fråga?
Naturligtvis.
Jag blev bara nyfiken på varför ni sa till grevinnan Mondego för 16 år sen-
att Edmond Dantes hade avrättats
- Jag förstår inte vad ni talar om. - Det är en mycket enkel fråga.
Hur kan ni veta det?
Det räcker!
- Dantes fick ett brev av Napoleon. - Vilket han aldrig överlämnade.
- Gripandet var illa nog, men att... - Det här är en pervers diskussion.
Jag frågar mig - vad skulle min gamle vän Villefort tjäna på-
- att säga till Mercedes att Edmond Dantes var död?
- Svaret är - absolut ingenting. - Precis som ni sa, ingenting.
Men om min gamle vän åklagaren inte tjänar på det, vem gör det då?
Det är varmt och ni är påklädd, vi borde gå.
Den som drog mest nytta av det var Fernand, greve Mondego.
- Vad har det med affärerna att göra? - Det skall jag berätta.
Sitt ner, Mondego!
Jag är ambitiös, då är det till hjälp att ta fast bonapartister.
Nu när Napoleon är fri, har jag en tagg i sidan...
- ... tidigare irriterande, nu livsfarlig. - Var livsfarlig tillbaka.
Tyvärr kan jag inte ta hand om det själv, därför har jag ett förslag.
- Hur mår er far?. - Vid liv, tyvärr.
Vi delar samma olycksöde.
Minns ni
Varför är dörren låst?
Jag kräver att ni släpper ut mig. Ni är ingen vän till mig.
Er far var lojal mot Napoleon, kanske också delaktig i flykten från Elba.
Kejsaren anländer snart!
En obekväm far för en ambitiös statstjänsteman.
Men han blev lägligt mördad, också för 16 år sedan.
Kejsare Napoleon.
Mördaren blev aldrig fast. Hur ivrigt sökte ni efter honom?
Ni har inga bevis, inga vittnen, bara teorier och gissningar.
Jodå, jag har greve Mondego.
- Unge Mondego, varför?. - Därför att er son saknade modet.
Mondego höll i vapnet. Han skulle aldrig erkänna.
Nej, det skulle han aldrig göra, men ni har just gjort det.
Monsieur Villefort, ni häktas för konspiration till mord.
Minns ni
Dantes.
En favör till en gentleman.
Trodde ni att jag skulle göra det så lätt?
Edmond.
Jag trodde att vi avslutade vårt samtal i vagnen.
Det gjorde jag också... tills jag insåg...
... att du sa namnet Dantes...
... ett namn jag aldrig nämnde.
Vad vill du mig?
Jag vill bli fri från dig, som du tydligen har blivit fri från mig.
Bara några svar från dig, och jag skall hålla mig undan för evigt.
Ställ dina frågor.
Var har du varit?
Tretton år på slottet lf och överallt du kan föreställa dig.
Slottet lf i tretton år...
Led du
Är du klar?. Jag har annat att göra.
Vad hände sedan? Varför kom du inte till mig?
Varför väntade du inte? Du gifte dig med mannen som svek...
Jag sa det den natten på klippan. Minns du?
Att den aldrig skulle lämna mitt finger. Och det har den aldrig gjort.
- Varför?. - Du vet varför.
Om du någonsin älskat mig, så stjäl inte mitt hat, det är allt jag har.
Du måste släppa det, Edmond. Släpp det.
Jag vet inte vilka mörka planer du har.
Jag vet inte varför vi tvingades leva utan varandra i sexton år.
Men Gud har givit oss en ny början. Slå inte undan Hans hand.
- Kan jag någonsin undfly Honom? - Nej.
Han finns i allting,
Också i en kyss.
Mylady!
- Var är greven? - Han vill att ni följer honom i dag.
Och att ni tillsammans lämnar landet med er son.
Någon kör er hem. Vänta på mig där, så skall vi...
- Tack. Jag måste hem och packa. - Men, mylady!
- Var är greven? - Där uppe, madame.
Vad står på?
Jag är bankrutt. Alla skulder måste betalas tillbaka.
- Och jag kommer att häktas. - För vad?
- Sjöröveri, korruption och mord. - Har du gjort allt detta?
Ja, men vi kan inte prata nu. Gendarmerna är på väg. Packa nu.
Jag följer inte med dig.
Du är min hustru. Jag har gjort vissa arrangemang.
Vi kommer att tas om hand. Gå och leta rätt på min son.
- Han är inte din son. - Ursäkta?
Albert Mondego är Edmond Dantes son.
Varför tror du jag gifte mig med dig så snart efter att Edmond förts bort?
För tidigt född.
Du är helt enastående.
Han är alltså den oäkte sonen till en död förrädare.
Ja, han har alltid varit en besvikelse.
Adjö, Mercedes. Du gav mig viss glädje ibland.
Du gav mig aldrig någon glädje.
Vad är det här?.
Monte Cristo.
Kungen är din, Fernand.
Edmond?
Hur jag lyckades fly?. Med svårighet.
Hur jag planerade den här stunden? Med glädje.
- Du har alltså tagit Mercedes. - Och allt annat.
Utom ditt liv.
Varför gör du det här?.
Det är komplicerat.
Vi kan väl kalla det hämnd för det liv du stal ifrån mig.
Någon har lärt dig fäktas.
- Hur kunde du kalla dig min vän? - Vi var vänner, Edmond.
Du skickade mig till helvetet! Varför?.
Ta din hämnd.
Men du spiller ädelt blod. Blod som aldrig kan rinna i dina ådror.
Du är inte greve mer än jag är ofrälse.
Du har det inte i dig.
- Om ni rör honom, dödar jag er. - Låt mig förklara.
Madame Villefort berättade hur ni utnyttjade mig för att komma åt oss.
- Lyssna nu. - Nej!
- Förlåt att jag var en sådan dåre. - Du blev förrådd.
- Ni var min vän, jag såg upp till er. - Vissa saker vet du inget om.
- Han älskade din mor, hon valde mig. - Lögn! - Flytta dig!
Min pojke, om jag måste dödar jag dig. Jag kan inte ge upp nu.
- lnte jag heller. - Må så ske.
Nej!
Albert...
Jag fann ditt meddelande där du berättade vart du gått.
Nu måste jag förklara något för dig. Var du egentligen kommer ifrån.
Albert, du är son till Edmond Dantes...
... mannen du känner som greven av Monte Cristo.
Jag är rädd att det är sant.
Och du är beviset på, att din mor var lika mycket av en hora då som nu.
Du!
- Du lät mig slåss mot honom. - Till ingen nytta.
- Fernand, jag ber dig, inte mer nu. - Jag vill inte ha mer av det här.
Gå nu. Kalla det barmhärtighet. Barmhärtighet, Fernand.
Du har bara ett skott kvar. Det räcker inte för att stoppa mig.
Då sätter jag skottet där det gör mest skada.
Mor!
Vad har jag gjort? - Jacopo!
Ännu en gång, Zatarra, ser Gud dig i ögonvrån. Hon kommer att överleva.
Edmond!
Snälla du, gå inte ut. Gör det inte.
Edmond, gå inte!
Du skall försöka och aldrig ge upp.
Zatarra, du måste göra slut på det här.
Det förstår till och med prästen.
Edmond!
Gå inte.
Se efter din mor.
Jag kan inte leva i en värld där du har allt, och jag intet.
Vad hände med din barmhärtighet?
Jag är greve, inget helgon.
Slottet lf - Tre månader senare
Du hade rätt, präst. Du hade rätt.
Detta lovar jag dig... och Gud.
Allt det som användes till hämnd skall nu användas till att göra gott.
Så, vila i frid, min vän.
Ja, Zatarra...
- Smärtsamt, eller hur? - Nej.
Jag köpte det här stället i avsikt att riva det.
Men nu är alla jag älskar här på ön tillsammans med mig.
Nu åker vi hem.
GUD SKALL GlVA MlG RÄTTVlSA