Der er ingen spor af Niobe eller Ghost.
- Kun blå piller. - Skal vi kontakte dem?
- Nej. De har nok lukket ned. - Vender vi så om?
- Ikke hvis skibet er manøvredygtigt. - Det tænkte jeg nok!
Søg i hvert et rør, hvert et hul og hver en sprække.
- Rørene myldrer med sprutter. - Så må vi jo skynde os.
- Jeg regnede med, du var sulten. - Tak.
- Nogen forandring? - Nej.
- Hvordan går det med ham? - Fint.
- I hvert fald til han vågner. - Hvad mener du?
Kaptajnen har nogle spørgsmål til ham.
Jeg håber, han har nogle gode svar. Kan du se snitsårene?
Jeg tror, han selv har gjort det. Virtuel delirium tremens, måske.
Men som sagt, håber jeg, at han har nogle gode svar.
Roland, jeg vil gerne afsøge Matrix en gang til. Efter Neo.
Hvordan kan han være i Matrix? Han er ikke sluttet til.
- Det er altså underligt. - Hvad?
Hjerneaktivitetsmønstret svarer ikke til en komapatients.
Det underlige er, at jeg ser det her mønster hver dag.
Hos en, der er sluttet til.
Intet overhovedet. Han er ikke derinde.
- Beregningerne er færdige. - Hvor lang tid?
Med normal hastighed når maskinerne frem til Zion om 20 timer.
Kors i himlen.
Så lad os få fart på. AK, du styrer holografisk.
Mauser, kanonerne for og agter skal være bemandet hele tiden.
Der bliver ringet!
Operatøren.
Det er Seraph.
Jeg har en besked fra Oraklet. Kom straks.
- Godmorgen. - Hvem er du?
Jeg hedder Sati. Du hedder Neo. Min far siger, du ikke hører til her.
Han siger, du må være faret vild. Er du det, Neo?
- Hvor er jeg? - Det her er togstationen.
- Er det her ikke Matrix? - Der kører toget hen.
Og der skal vi hen, men du må ikke komme med... For ham.
- Hvem? - Togmanden. Jeg kan ikke lide ham.
Men vi skal gøre, som Togmanden siger, ellers efterlader han os her.
Morpheus, Trinity. Tak, fordi I kom.
Én ting, livet har lært mig, er, at intet går, som man havde håbet.
- Hvem er du? - Oraklet.
Jeg ville ønske, der var en nem måde at forklare det på, men desværre.
Jeg er ked af, at det her skulle ske. At jeg ikke kan være den, I husker.
Men sådan skulle det ikke være.
Jeg traf et valg, og det valg kostede mig mere, end jeg ønskede.
- Hvilket valg? - At hjælpe jer og vejlede Neo.
Da den sande prøve for ethvert valg er at skulle træffe dét valg igen -
- vel vidende hvilke omkostninger det kan få...
...vil jeg mene, at jeg har det helt fint med det valg...
- For nu gør jeg det igen. - Ved du, hvad der er sket med Neo?
Han er fanget et sted imellem denne verden og Maskinernes verden.
Forbindelsen styres af et program ved navn Togmanden.
Han bruger den til at smugle programmer ind og ud af Matrix.
Hvis han opdager, hvor Neo er, før I finder ham, bliver vores valg sværere.
- Grundet Togmandens arbejdsgiver. - Merovingeren.
Han har udlovet en dusør for jer. I må hele tiden være på vagt.
Seraph ved, hvordan man finder Togmanden. Han tager med jer.
I årevis har han beskyttet mig.
Jeg håber, han kan gøre det samme for jer.
Følg mig.
- Orakel... - Jeg ved det godt, Morpheus.
Jeg kan se, du er fuld af tvivl.
Efter alt, hvad der er sket, hvordan kan du så forvente, jeg vil tro dig?
Det gør jeg ikke. Jeg forventer, hvad jeg altid har forventet.
At du snart selv tager en beslutning, hvad enten du tror mig eller ej.
Jeg kan kun sige, din ven er i knibe og har brug for din hjælp.
Han har brug for vores alles hjælp.
- Er du fra Matrix? - Ja. Nej. Jeg mener, det var jeg.
Hvorfor rejste du?
- Det var jeg nødt til. - Jeg måtte også rejse.
Sati, kom her, min skat. Lad den stakkels mand være.
- Beklager. Hun er meget nysgerrig. - Jeg kender dig.
Ja, fra Franskmandens restaurant. Jeg er Rama-Kandra.
Min hustru, Kamala, min datter, Sati. Det er en stor ære at hilse på dig.
- I er programmer. - Ja.
Jeg er driftsbestyrer for Kraftværkets genbrugsafdeling.
Min hustru er interaktiv programmør. Hun er yderst kreativ.
Hvad bestiller du her? Du hører ikke til her.
Om forladelse. Min hustru kan være meget direkte.
Det er i orden. Jeg har ikke noget svar.
- Jeg ved ikke engang, hvor "her" er. - Ingenmandsland.
Mellem din og vores verden.
- Hvem er Togmanden? - Han arbejder for Franskmanden.
Hvorfor vidste jeg, du ville sige det?
- Han hverken glemmer eller tilgiver. - Kender du ham?
Jeg ved, at hvis man vil bringe noget -
- ind i din verden, som ikke hører til der, må man gå til Franskmanden.
Er det derfor, du er her?
Jeg ønsker ikke at være grusom. Måske ser han aldrig nogen igen.
- Undskyld. Du behøver ikke svare. - Jeg vil gerne.
Svaret er enkelt.
Jeg elsker min datter meget højt. Hun er det smukkeste, jeg har set.
Men hvor vi er fra, er det ikke nok.
Hvert program skal have et formål. Ellers bliver det slettet.
Jeg gik til Franskmanden for at redde min datter.
Du forstår ikke?
- Jeg har bare aldrig hørt... ...et program tale om kærlighed?
- Det er en menneskelig følelse. - Nej. Det er et ord.
Det, der betyder noget, er det bånd, ordet antyder.
Jeg kan se, at du er forelsket.
Hvad vil du ofre for at opretholde det bånd?
Alt.
Så er der ikke den store forskel på, hvorfor vi to er her.
Det er ham.
- Væk! Hold jer fra mig! - Vi ønsker ikke ballade.
- Vi har brug for din hjælp. - Jeg kan ikke hjælpe jer.
Åh nej.
Møg!
- Hvornår kommer toget? - Det er forsinket.
- Det ligner ikke Togmanden. - Har det noget med mig at gøre?
Tja, hvem kan svare på den slags? Kun Oraklet.
- Kender du Oraklet? - Det gør alle.
Jeg rådførte mig med hende.
Hun lovede at se efter Sati, når vi havde sagt farvel.
Bliver I ikke sammen?
Aftalen med Franskmanden gjaldt kun vores datter.
Min kone og jeg må vende tilbage til vores verden.
- Det er vores karma. - Tror du på karma?
Karma er et ord ligesom kærlighed.
En måde at sige på: "Hvad min opgave her er."
Jeg har intet imod min karma. Jeg er taknemmelig for den.
Taknemmelig for mine skønne piger. De er gaver. Og dem skal jeg ære.
- Far, toget! - Ja. Tag din kuffert. Hurtigt.
Må jeg bære den?
Gerne.
Fart på. Jeg har travlt.
- Hvem er du? - Han er en ven.
Jeg kender dig.
- Det var dét, de var ude efter! - Jeg skal tilbage.
Jeg betaler hvad som helst. Jeg skal nok komme med det tog.
Næ nej. Du bliver her, indtil Merovingeren siger noget andet.
Og kender jeg ham ret, kommer du til at blive her i meget lang tid.
- Jeg vil nødig gøre dig fortræd. - Du forstår ikke.
Jeg har skabt det her sted. Hernede er det mig, der bestemmer.
Hernede... er jeg Gud.
Gå så om bord på det tog eller bliv her hos ham.
- Vi må hen til Oraklet. Hun ved råd. - Nej. Vi ved, hvad der skal gøres.
Pis!
- Det er løgn! - Kors i røven. Den har ingen vinger.
- Du må være parat til at dø. - Jeg skal tale med ham.
Du slipper kun forbi over min store, døde røv!
Så siger vi det.
Man må ikke bære våben i klubben. Når dørene går op, er der en pige -
- og, hvis vi er heldige, én mand til at kropsvisitere.
- Og hvis vi er uheldige? - Så er der mange mænd.
Må jeg tage jeres... Åh gud.
Hvad helvede?
Jeg tror ikke mine egne øjne.
Det fortabte barn vender tilbage.
Er du kommet for at indkassere dusøren, Seraph?
Hvor mange kugler har I egentlig? Jeg tror ikke, I har nok.
- Vi vil bare snakke. - Det tror jeg gerne.
I har kæmpet bravt for at komme til det.
Læg jeres våben, så lover jeg, at I slipper levende ud herfra.
- Os alle tre? - Ja da. Naturligvis.
Hvem havde troet, at vi skulle mødes så hurtigt igen?
Skæbnen er gavmild. Og da du, min lille Judas, er kommet med dem -
- må jeg formode, at spåkonen har fundet et nyt hylster.
Skuffende, men ikke uventet.
Jeg håber, hun husker, at der ikke er nogen handling uden konsekvens.
Og hvis man tager noget fra mig, kommer man til at bøde for det.
Du ved, hvorfor vi er her?
Sikke dog et spørgsmål at stille. Jeg lever af at vide den slags.
Nogle vil måske tro, at det her er et tilfælde, men ikke mig.
Dog vil jeg gerne vide, hvordan det rent faktisk gik til.
Ved du det? Det regnede jeg heller ikke med.
- Men det er altid bedst at spørge. - Vi vil slå en handel af.
Altid lige på og hårdt, hva', Morpheus?
Godt. Jeg har noget, I vil have.
For at slå en handel af skal I have noget, jeg vil have.
Og der er tilfældigvis noget, jeg gerne vil have.
Noget, jeg har ønsket mig, lige siden jeg kom her.
Man siger, at de ikke kan tages. De kan kun gives.
Hvad?
Oraklets øjne.
Som sagt kan man ikke undfly universets natur.
Den har atter ført jer til mig.
Hvor nogen ser tilfælde, ser jeg konsekvens.
Hvor andre ser mulighed, ser jeg omkostning.
Bring mig Oraklets øjne, så får I jeres frelser tilbage.
For mig at se en helt igennem rimelig handel.
Ja? Nej?
Jeg har ikke tid til det pis!
Skal vi slå en handel af? Giv mig Neo, ellers dør vi alle her og nu.
Interessant handel.
Du er virkelig parat til at dø for denne mand?
- I den grad. - Hun gør det.
Om nødvendigt slår hun os alle ihjel. Hun er forelsket.
Der er stor lighed mellem mønstret for kærlighed og sindssyge.
Tiden er udløbet. Hvad siger du, Merv?
Okay. Du er selv kommet herind.
Så kan du også selv komme ud igen.
Parat?
Næsten. Der er gamle hackinger. Men I har Neo?
- Kan du ikke se ham? - Nej. Men der var noget andet.
Jeg kan ikke tage af sted endnu.
- Jeg må tale med hende. - Nu?
Det er min sidste chance.
Sådan. Dét er hemmeligheden. Du skal bruge hænderne.
Kager har brug for kærlighed ligesom alt andet.
Jeg håbede, de var færdige, inden du kom.
Sati, lille skat. Det er vist tid til en prøvesmagning.
Gå ind til Seraph med skålen og find ud af, om de er færdige.
- Jeg er glad for, du slap ud. - Det er jeg også.
- Kan du kende mig? - En del af dig.
Sådan er det. Visse bits mister man, og visse bits beholder man.
Jeg kan stadig ikke kende mit ansigt i spejlet, men...
...jeg er stadig glad for bolsjer.
Nej tak.
Husker du, hvordan du var, første gang du var her?
Skælvende af nervøsitet. Og se dig nu.
Du overraskede mig, Neo. Det gør du stadig.
Du gav mig også et par overraskelser.
- Jeg håber, jeg var til hjælp. - Du hjalp mig hertil, men hvorfor?
- Hvad fører det til? Hvor ender det? - Det ved jeg ikke.
- Vil du ikke sige det? - Jeg har sagt det før.
Ingen kan se hinsides et valg, de ikke selv forstår, ingen.
- Hvilket valg? - Det er lige meget. Det er mit valg.
- Vi har alle et valg at træffe. - Såsom hvad du skal fortælle mig?
- Naturligvis ikke. - Hvorfor nævnte du ikke Arkitekten?
Eller Zion og de udvalgte før mig? Hvorfor sagde du ikke sandheden?
- Fordi tiden ikke var inde. - Hvem bestemte det?
Det ved du godt.
Det gjorde jeg.
Så synes jeg, det er på tide, jeg får lidt mere at vide.
Hvordan kunne jeg løsrive mig fra min krop uden at slutte mig til?
Og stoppe fire vagter med mine tanker.
Fortæl, hvad fanden der er ved at ske med mig.
Den Udvalgtes kræfter rækker ud over denne verden.
De når herfra og tilbage til, hvor de kom fra... Kilden.
Det var det, du følte, da du rørte ved vagterne. Men du var ikke parat.
Du burde være død, men det var du åbenbart heller ikke parat til.
Returnerer jeg ikke til Kilden, siger Arkitekten, Zion falder ved midnat.
Vi kan ikke se hinsides vores valg, han kan ikke se hinsides noget valg.
- Hvorfor ikke? - Han forstår dem ikke. Han kan ikke.
For ham er de variabler i en ligning. Enkeltvis må hver variabel løses.
Det er hans formål. At bringe balance i ligningen.
- Hvad er dit formål? - At skabe ubalance.
- Hvorfor? Hvad ønsker du? - Det samme som dig, Neo.
- Så langt går jeg for at opnå det. - En afslutning på krigen.
- Ender krigen? - På den ene eller anden måde.
Står Zion til at redde?
Beklager. Jeg har ikke svaret på det spørgsmål, men...
Hvis der er et svar, kan du kun finde det ét sted.
- Hvor? - Det ved du godt.
Og hvis du ikke kan finde svaret -
- er jeg bange for, at ingen af os vil opleve morgendagen.
Hvad betyder det?
Alt, hvad der har en begyndelse... har en afslutning.
Jeg kan se afslutningen nærme sig.
Jeg kan se mørket brede sig. Jeg kan se død.
- Og kun du står i vejen for ham. - Smith.
Snart er han stærk nok til at ødelægge denne verden.
Men jeg tror først, han stopper, når der ikke er noget som helst tilbage.
- Hvad er han? - Dig. Din modsætning, dit negativ.
Resultatet af ligningen, der prøver at afbalancere sig selv.
- Og hvis jeg ikke kan stoppe ham? - På den ene eller anden måde, Neo...
...får denne krig en afslutning.
I aften hviler begge verdeners skæbne i dine hænder eller i hans.
Hvordan har du det? Alt i orden?
Jeg har brug for tid.
- Det tænkte jeg nok! - Kaptajn Roland.
- Bane er ved bevidsthed. - Godt. Måske har han nogle svar.
Jeg elsker den duft.
- Jeg kommer til at savne den. - Orakel.
Jeg ved det godt.
Sati, lille skat. Tag et par kager og gå med Seraph.
Må jeg komme tilbage? Det kunne jeg godt tænke mig.
- Det kunne jeg også. - Så ses vi i morgen.
Det håber jeg.
- Jeg er bange, Seraph. - Kom.
Han følger efter os.
Ser man det. Det er længe siden.
- Du var som et spøgelse. - Jeg har besejret dig før.
Det er rigtigt, men som du kan se, er der sket nogle ændringer siden sidst.
- Du må være den sidste Eksil. - Oraklet fortalte om dig.
- Hvad sagde hun om mig? - At du var en slem mand.
Jeg er da ikke så slem, når man først har lært mig at kende.
Det store og mægtige Orakel. Endelig mødes vi.
Jeg går ud fra, du har ventet mig, ikke sandt?
Det alvidende Orakel bliver aldrig overrasket. Hun ved jo alt.
Men hvad laver hun så her, hvis hun vidste, jeg var på vej?
Hvis du vidste, jeg ville gøre det, bagte du kagerne og satte dem der -
- bevidst og med vilje, og så sidder du også der bevidst og med vilje.
Hvad gjorde du ved Sati?
"Kager har brug for kærlighed ligesom alt andet."
- Du er en sjover. - Det må du jo vide.
- Gør, hvad du er kommet for. - Javel, frue.
Jeg ville ønske, jeg kunne hjælpe, men... jeg husker intet.
Hvad med snitsårene på armen? De er mere end en dag gamle.
Ja, bestemt.
Det har De ret i. Det ser ud, som om jeg selv har lavet dem.
Men hvorfor skulle jeg gøre sådan noget ved mig selv?
Medmindre jeg ikke var mig selv.
Men hvis jeg ikke er mig... hvem er jeg så?
- Er han blevet testet for VDT? - Ja. Prøven var negativ.
Men han viser tegn på usædvanlig hjerneaktivitet.
Tvær-synaptisk aktivitet -
- med friske fibrotiske ar overalt i hjernebarken.
Jeg vil have sandheden, uanset hvad der skal til. Få ham til at huske!
- Sir, vi har fundet hende! - "Logos"? Endelig godt nyt.
Er der tegn på liv?
Nej. Ikke endnu.
- Hvad med skibet? - Skroget er stadig intakt.
Land og bemand kanontårnet agter.
Få undersøgt skibet så hurtigt som overhovedet muligt.
Pas på. De sprutter er nogle listige sataner. Det kan være en fælde.
Hvad var det?
Fjern det lort, drenge! Batterierne skal bare oplades.
- Niobe. - Morpheus.
- Alt i orden? - Ja. Vi vidste ikke, hvad der skete.
- Det gør mig ondt. - Det er i orden.
Jeg er også glad for at se dig. Fik du Neo ud?
- Ja. Hvordan vidste du det? - Oraklet.
Har du talt med hende? Hvad sagde hun til dig?
Det, hun altid siger.
Præcis det, jeg havde brug for at høre.
Om under 12 timer bryder Maskinerne igennem.
Hver eneste simulering viser, at så snart Maskinerne er inde i byen -
- falder chancen for at overleve drastisk.
Følgelig er vores primære mål at ødelægge Graverne.
Så kan vi måske hindre dem i at nå frem til byen.
Ellers må vi iværksætte et effektivt forsvar ved templets indgang.
Det udgør en flaskehals, hvor vi kan koncentrere det resterende forsvar.
- De har anmodet om flere frivillige? - Korrekt.
Hvor stor en hær agter De at sætte ind i dokningsstationen?
Hele APU-korpset samt halvdelen af infanteriet.
Stod det til mig, gav jeg hver en mand, kvinde og barn et våben -
- og sendte dem ned i dokningsstationen.
- Det er godt, det ikke står til Dem. - Det vil tiden vise.
Jeg har blot ét til spørgsmål. Er der nyt fra "Nebuchadnezzar"?
Nej, og jeg tvivler på, vi hører fra dem igen.
Det er muligt. Men vi kan altid håbe.
Håb er en luksus, jeg ikke har råd til.
- Zee, hvad laver du? - Granater.
- De evakuerer. Vi må af sted. - Jeg tager ikke med dig.
- Hvad? - De har brug for frivillige.
I bliver her.
- Du må ikke gøre det. - Jeg er nødt til det.
Jeg elsker ham. Lige så højt, som han elsker mig.
Og var jeg derude og han her, ved jeg, hvad han ville gøre.
Du bliver slået ihjel. Det er jo vanvittigt, Zee.
Måske. Men hvis det var Dozer, og du vidste -
- det var din eneste mulighed for at se ham igen, hvad ville du så gøre?
Lave granater.
- Hvad helvede foregår der? - Et uheld. Jeg så ikke... Undskyld!
- Hvem fanden er du? - Frivillig i denne enhed.
Hvad bestiller en opdyrket hund som dig i mit korps?!
Jeg vil yde mit, sir. Vi må forsvare dokningsstationen.
- Hvor gammel er du, knægt? - 18.
Havde du sagde 16, havde jeg måske troet dig.
- Okay, jeg er 16. - Man skal være 18. Du er for ung!
Det er Maskinerne ligeglade med. De dræber mig uanset hvad.
Det har du sgu ret i.
Giv mig en chance, sir. Jeg skal ikke skuffe Dem.
Hvis du gør, har Maskinerne og jeg noget tilfælles.
Okay, aktivér tændingen.
Hun lever igen.
Skal vi oprette en forbindelse og genindlæse softwaren?
Ja tak. Pudser du også lige forruden?
- Forbindelse oprettet. - Det ser godt ud, bortset fra...
- Den er gal med Matrix-sendingen. - Nej. I ser det samme som os.
- Hvad sker der derinde? - Det er ikke godt.
Maskinerne har taget Skæringspunkt 21.
Hvis vi kan gennemskære 153, kan vi overrumple dem.
Vi bevæger os så langt ned som muligt og affyrer vores E.M.P.
Forhåbentlig kan vi lave et hul, der er så stort, at du kan komme igennem.
Det bliver ikke rart, men for mig at se er det den eneste vej tilbage.
Nej. Der er en anden vej. En støttelinje.
Den løber ned her tusinde meter fra 21.
Med lidt held kan vi smutte derned, uden at de opdager det.
Det er en mekanisk linje. Ingen kan styre igennem den.
- Jeg kan. Jeg har gjort det før. - Det er længe siden, Niobe.
- Jeg kan godt, siger jeg jo. - Vi kan alligevel ikke følge efter.
Hej.
Jeg ved godt, tiden altid er imod os. Beklager, jeg var så længe om det.
Men jeg måtte være sikker. Jeg ved, hvad jeg må gøre.
Der er ingen nem måde at sige det på, så jeg siger det bare.
- Jeg må tage et af skibene. - Hvorhen?
Til Maskinernes by.
- Jeg ved, det er svært at forstå. - Næ. Du er sgu bare bindegal.
Du klarer det aldrig. Intet skib er nået tættere på end 100 km.
- Jeg er nødt til at prøve. - Er det dét, Oraklet fortalte dig?
- Nej. - Hvis du gerne vil dø, så værsgo.
- Men du ofrer ikke et af skibene. - Tro mig. Jeg er nødt til det.
Fis! Jeg er kaptajn på dette skib. Jeg bestemmer, hvor det skal hen.
Og hellere lade det blive skudt i smadder end overdrage det til dig.
- Han kan tage mit. - Det kan du da ikke gøre.
Kom ikke og sig, hvad jeg kan gøre med mit skib efter den lille tale!
For pokker da!
Jeg styrer dette skib. Han kan tage mit.
Vi kan nå til Zion samtidig med Maskinerne.
- Den plan er lige så god. - Det er kraftedeme et kæmpe spild.
To skibe, to retninger.
Det lyder som forsyn, ikke, Morpheus?
- Du troede jo ikke på Den Udvalgte. - Det gør jeg stadig ikke.
Hvorfor gør du så det her?
- Jeg tror på ham. - Tak.
- Hvad er det til? - Det får dig til at slappe af.
Det hjælper dig med at huske.
- Hvad hvis jeg ikke vil huske? - Hvorfor siger du det?
Hvad hvis jeg affyrede den E.M. P? Hvad hvis jeg ødelagde skibene -
- og er ansvarlig for alle de mænds død?
Hvis jeg gjorde det, ville jeg ikke kunne føle mig sikker her, vel?
Du ville heller ikke kunne føle dig særlig sikker.
Jeg er parat.
Trinity.
Der er noget, jeg må fortælle dig.
Noget, du må forstå. Jeg ved, det er meningen, jeg skal af sted.
Men ud over det... Jeg ved ikke.
Jeg ved det godt. Du tror ikke, du vender tilbage.
Det vidste jeg, da du sagde, du måtte af sted. Det stod malet i dit ansigt.
Ligesom du vidste, da du så på mig, at jeg ville tage med dig.
- Jeg er bange, Trin. - Det er jeg også.
Jeg var ti minutter om at spænde den ene støvle.
Men ved du hvad? For seks timer siden -
- fortalte jeg Merovingeren, at jeg var parat til at ofre alt for dig.
Ved du, hvad der har ændret sig i de sidste seks timer?
Intet.
- Er ammunitionen læsset? - Næsten.
- Fart på. Tiden løber fra os. - Lader du dem ikke beholde noget?
De ville ikke have noget.
Jeg siger ikke farvel, men held og lykke.
Tak.
- Jeg håber, du ved, hvad du gør. - Det gør jeg også.
Det har været en ære.
Nej, æren er stadig min.
- Vi er parat. - Det var sgu på tide!
Vi er allerede sent på den, så giv den fuld skrue.
Farvel, skat. Pas godt på dem.
Parat?
Motoren kører stadig. Det er nok en sikring. Jeg ser efter.
Jeg burde have vidst, han ville sende sin kælling først.
Ingen er undsluppet så tit som dig. Hver gang troede jeg var sidste gang.
Hver gang troede jeg, vi havde dig, men du smuttede altid fra os.
Jeg har svært ved at beskrive, hvor irriterende det er.
Hvad snakker du om?
Jeg vil nyde at dræbe jer begge.
Neo, det er Bane! Han er psykotisk!
Du kan vente dig!
27 km tilbage.
- Der er problemer. - Hvad er der?
Maggie er død. Myrdet. Jeg tror, det var Bane.
Jeg vidste sgu, at han var rablende skør!
Han affyrede den E.M.P. Jeg skulle have banket det ud af ham.
- Vi har søgt overalt. Men uden held. - Jeg ved, hvor han er.
På "Logos".
Vi må vende om. Hvad hvis de har brug for hjælp?
- Det er alt for farligt. - Hvorfor?
Hvis han har myrdet dem, har han kontrollen over deres E.M.P.
De må klare sig selv. Det må vi også.
Mr. Anderson.
Jeg ser, du er lige så forudsigelig i denne verden som i den anden.
- Han er fra forstanden. - Sådan kan det se ud.
Men mr. Anderson og jeg ved, at skinnet kan bedrage. Forvirret?
Det bliver til at forstå om lidt. Tak, fordi du tog geværet med.
- Bare læg det der. - Lad være.
- Skyd. Skyd nu. - Ja. Rist os, brænd os levende!
Gør det. Ellers slår han os begge ihjel.
Se ham. Han ved, han bør gøre det, men han gør det ikke. Han kan ikke.
Gå væk fra geværet og vend dig om.
Lad hende gå.
Virker det ikke bekendt?
Vi har prøvet det før. Kan du huske det?
Jeg kan godt. Jeg tænker ikke på andet.
- Hvem er du? - Kan du stadig ikke kende mig?
Det er svært at tænke, indesluttet i dette rådnende stykke kød.
Dets stank fylder hvert åndedrag. En kvælende sky, man ikke kan undfly.
Afskyeligt! Se, hvor rørende skrøbeligt det er.
Intet så svagt bør overleve.
- Hvad ønsker du? - Det samme som dig.
Ja.
Netop, mr. Anderson. Se hinsides kødet.
Kig gennem den bløde gelatine i disse matte koøjne og se din fjende.
- Nej! - Jo, mr. Anderson.
- Umuligt! - Jeg kan finde dig overalt.
- Det er umuligt. - Ikke umuligt.
Uundgåeligt.
- Farvel, mr. Anderson. - Det må være den her.
Åh nej.
Jeg ville ønske, du kunne se dig selv.
Den blinde Messias.
Du er et symbol for din slags, mr. Anderson.
Hjælpeløs.
Ynkelig.
Du venter blot på, jeg gør en ende på dine lidelser.
Jeg kan se dig.
Det er ikke forbi, mr. Anderson. Ikke endnu.
- Trinity? - Neo!
- Åh nej. Dine øjne. - Jeg klarer mig.
Det er i orden.
Men du må nok hellere styre.
22 minutter til gennemtrængning.
De ved ikke, vi ikke har nogen E.M.P.
Koncentrér jer om Graverne. Få APU'erne i position.
Javel.
Fart på!
Nu gælder det!
I kender mig, så jeg siger det så enkelt som muligt.
Hvis vores tid til at dø er inde, så er tiden inde.
Jeg beder blot om, at hvis vi skal ofre vores liv til de skiderikker -
- giver vi dem kamp til stregen!
- Er du bange, Charra? - Ja. Men lad os lave en aftale.
Du lader, jeg skyder.
Top.
- Kors! Se. - Stille.
- Hvor langt er der til åbningen? - 1,4 km.
- Vi genererer alt for meget varme. - Ghost, slå hjælpesystemerne fra.
- Giv mig fuld kontrol, fire puder. - Så rammer vi bunden.
- Rolig. - 700 meter.
Vi skal bare tæt nok på.
- 600 meter. - Der!
Pis!
- Nu kommer de. - Fuld kraft frem!
Bemand alle kanontårnene!
Ghost, du er vor bedste agterskytte. Gå med dem. Morpheus, afløs ham!
Jeg kommer, skat.
Nu kommer de.
- Rolig! Det her er ikke "Logos". - Hold fast.
Tak skæbne! Det anede jeg ikke, skibet kunne.
Gennemtrængning i dokningsstationen!
Op med paraderne!
For Zion!
Pis!
Kom!
Op med paraderne!
Lad!
Nieren skal lades!
Af sted!
Til venstre!
Hold dem stangen!
Zuka!
Du almægtige!
Hvor er mit infanteri? Den maskine skal stoppes!
Tyg på den!
Pis!
Næste Graver er her!
Hun er pissetung i røven!
- Hold dem væk! - Der er en hel røvfuld af dem.
- Kan du se det? - De går efter radioen. Stop dem!
Pokkers!
Tag fat i mit bælte.
Bare lad mig få den på kornet én gang.
Satans også!
Charra!
- Der er noget på vej! - Ja, de vælter ind!
Det her er noget andet. Jeg tror, det er en af vores.
- Umuligt. - Vi prøver at bekræfte det.
- Kald dem. Giv mig adgangskoder. - Vi prøver, men de svarer ikke.
Det kan ikke være vores. Ingen kan flyve igennem den mekaniske linje.
Forstævn ned 30 grader, 80%.
Sænk styrbord 60 grader, 20%!
- Pis! Følg nu med! - Jeg prøver jo!
- Det er "Hammer", sir. - Hvordan er det muligt?
Skibet er under voldsomt angreb. Det når Port Tre om 12 minutter.
- Deres E.M.P. Kan stoppe sprutterne. - Og smadre vores forsvarssystem.
- Så mister vi dokningsstationen. - Den har vi allerede mistet.
Luk porten op.
Den reagerer ikke! Vi lider store tab! Vi kan ikke åbne den.
- Der er udgangen. - På mit signal: Fuld kraft, 90.
Fuld kraft... 90 grader.
Nu!
Hold ud.
- Du styrer sgu for vildt! - Vi er der ikke endnu. Porten?
- Vagtrobotterne er trængt igennem. - Kommer vi for sent?
- Hvor mange APU'er er brugbare? - 13, sir.
Kald den tættest på Port Tre.
Lad!
Det regner metal!
Nu!
Pas på! De kommer imod os.
Bag jer!
Den sidder fast!
Glem det, knægt! Kom væk!
Sådan!
Kaptajn Mifune!
- Åh nej... - De er på vej.
De er på vej.
- "Hammer". - Hvad?
Du må åbne porten. Kap modvægten.
Du kan godt. Skynd dig. Der er ingen tid at spilde.
Jeg har ikke fuldført træningsprogrammet.
Det har jeg heller ikke.
Luk den ned! Vi klarer det ikke. Vi må affyre vores E.M.P. Nu.
Få den nu åbnet!
"Vægten forover."
"Let som en fjer."
Kaptajn Mifunes APU er på vej hen imod Port Tre.
"Tryk ikke for hårdt på aftrækkeren."
- Mifunes APU står ved Port Tre. - Hvor lang tid?
To minutter til kollision.
- Kaptajn Mifune, kan du høre mig? - Jeg tror, hans radio er død.
Mifune, det er Lock. Jeg ved ikke, om du kan høre mig.
"Hammer" er her om lidt. Du har to minutter til at åbne den port.
Link!
Op på hoveddækket! Oplad E.M.P.'en!
Gør det, knægt.
Neo, jeg tror!
- Ja! - Klarer vi det?
Det skal vi sgu!
Næsten hjemme, næsten hjemme.
Fyr den af, Link!
- Du klarede det. - Nej.
- Vi klarede det. - Du er en fandens til pilot.
Visse ting i denne verden forandrer sig ikke.
- Men nogle ting gør? - Heldigvis gør nogle ting.
- Link! - Zee!
- Jeg vidste, du ville komme. - Det lovede jeg dig jo.
- Du bar den. - Jeg tog den ikke af en eneste gang.
Tre kaptajner, ét skib. De andre skibe gik vel også tabt?
- Det er også godt at se dig, Jason. - Rådet vil høre jeres forklaring.
Jeg kan ikke deltage, da jeg skal bjærge stumperne fra nederlaget.
Jeg troede, vi reddede dokningsstationen.
Problemet med jer er, at I ikke kan se tingene i et større perspektiv.
Den E.M.P. Slog næsten al vores hardware og alle vores APU'er ud.
Var jeg Maskinerne, angreb jeg nu. I har dødsdømt dokningsstationen.
Få den skåret over.
Broen er ryddet.
Kan du høre det?
Få det kabel ud! Systemet skal op og køre igen.
Det er dokningsstationen. Vagtrobotter på vej.
Alle skal trække sig tilbage. Luk skakten af. Nu!
Af sted!
Kors!
- Klar. - Gør det.
Dit træk.
- De gav dem altså skibet? - Ja, det gjorde jeg.
Skønt De vidste, hvad han ville bruge det til?
Og Oraklet nævnte ikke det her?
Kun at Neo fik brug for min hjælp, og at jeg enten hjalp ham eller ej.
Hvad kan et enkelt skib stille op mod deres forsvarssystem?
Intet. Det er ganske håbløst. Men han ville ikke høre.
Han medbragte end ikke ammunition. Han var sgu skingrende sindssyg.
Nej, han var ikke.
Neo gør det, han tror, han må gøre. Jeg ved ikke, om det er rigtigt -
- eller om han når Maskinernes by.
Og hvis han gør, ved jeg ikke, hvad han kan gøre for at redde os.
Jeg ved bare, at så længe hjertet banker i hans krop -
- vil han ikke opgive. Det må vi heller ikke gøre.
Temperaturen falder.
Så er vi her.
- Vi er over fostermarkerne, ikke? - Hvordan ved du det?
Jeg kan mærke dem.
Derovre. Den vej skal vi. Kan du se den? Tre ledninger.
- Strømledninger. - Følg dem.
- Hvad laver de? - Aner det ikke. Løjtnant.
- Satans også! - Hvad gør vi nu?
Nu er det blot et spørgsmål om tid.
Maskinerne trænger igennem murene til denne by.
Jeg anbefaler, at Rådet slutter sig til de øvrige civile inde i Templet.
- Hvor lang tid har vi? - To timer. Måske mindre.
Mine mænd har befæstet indgangen med artilleri nok til at holde stand.
- Derudover kan jeg intet stille op. - Har vi en chance for at overleve?
Hvis jeg var Dem, ville jeg ikke stille mig det spørgsmål.
- Jeg ville spørge ham. - Hvorfor?
Fordi det er ham, der tror på mirakler.
Derovre. Bjergene. Det er der.
Kan du se, hvad der er? Hvis du siger, vi klarer det, tror jeg dig.
Vi klarer det.
Det skal vi.
Vagtrobotter.
Der er for mange.
Jeg har dig! Kom nu. Hjælp mig.
- Hvad gør vi? - Over dem. Op i luften.
- Det er den eneste udvej. - Af sted.
Smukt.
Pump tændingen. Så starter skibet.
En gang til! Langsomt.
Nu!
Trin?
- Jeg er her. - Hvor?
- Vi klarede det. - Det sagde du jo, vi ville.
Det er utroligt.
Der er lys overalt. Som om det hele er bygget af lys.
Jeg ville ønske, du kunne se det samme som mig.
Du har allerede vist mig så meget.
Hvad er der i vejen, Trinity?
Jeg kan ikke fortsætte længere med dig, Neo.
Hvad?
Åh nej!
Det gør ikke noget.
Tiden er inde.
Jeg har gjort alt, hvad jeg kunne. Nu må du klare resten.
Du må afslutte det. Du må redde Zion.
Det kan jeg ikke. Ikke uden dig.
Jo, du kan. Og det gør du.
Jeg tror på det. Det har jeg altid gjort.
Du må ikke dø! Det kan du ikke.
Jo, jeg kan.
Du har reddet mit liv før. Men ikke denne gang.
Kan du huske -
- på taget, efter at du havde grebet mig...
Det sidste, jeg sagde til dig?
Du sagde: Jeg er ked af det.
Jeg ville ønske, jeg ikke havde sagt det.
Det var min sidste tanke.
Jeg ønskede, jeg fik en chance til til at sige det, der betød noget.
Til at sige, hvor højt jeg elskede dig.
Hvor taknemmelig jeg var for den tid, vi havde haft sammen.
Men da jeg vidste, hvordan jeg skulle få det sagt, var det for sent.
Men du fik mig tilbage.
Du gav mig mit ønske.
En til chance til at sige det, jeg egentlig ville sige.
Kys mig...
...en gang til.
Kys mig.
Få ammunitionen hen, hvor der er brug for den! I får kun én chance!
Få den monteret!
- Fart på. - Kom så!
Neo, hvis der er noget, du skal gøre, så kom i gang.
Jeg beder blot om lov til at tale. Derefter kan du gøre, hvad du vil.
Tal!
Du har ikke kontrol over Smith mere.
Snart inficerer han byen, som han inficerede Matrix. Du kan intet gøre.
- Men det kan jeg. - Vi har ikke brug for dig!
Vi har ikke brug for noget!
Hvis det er rigtigt, har jeg taget fejl, og så bør I slå mig ihjel nu.
- Hvad ønsker du? - Fred.
Hvad laver de?
Hvad laver du?
Morpheus!
Og hvis det slår fejl?
Det gør det ikke.
- Neo. - Han kæmper for os.
Mr. Anderson, velkommen tilbage. Vi har savnet dig.
Kan du lide det, jeg har gjort ved stedet?
I aften er det forbi.
Det ved jeg godt. Jeg har set det.
Og derfor vil resten af mig blot nyde forestillingen.
For vi ved, at det er mig, der besejrer dig.
Kan du mærke det, mr. Anderson?
Det trænger sig ind på dig. Jeg kan godt mærke det.
Jeg burde egentlig sige dig tak. For det var jo trods alt dit liv -
- der viste mig formålet med alt liv.
Formålet med alt liv er at ende.
Hvorfor, mr. Anderson? Hvorfor?
Hvorfor gør du det? Hvorfor bliver du ved med at kæmpe?
Tror du, at du kæmper for noget? For mere end blot dit liv?
Kan du sige mig, hvad det er? Ved du det overhovedet?
Er det frihed eller sandhed? Måske fred? Eller er det kærlighed?
Illusioner, mr. Anderson. Opfattelsesevnens luner.
Midlertidige tankekonstruktioner hos et svagt menneskeligt intellekt -
- der prøver at retfærdiggøre en eksistens uden mening eller formål!
Og de er alle lige så kunstige som Matrix.
Skønt kun jeres hjerne kan opfinde noget så smagløst som kærlighed.
Du må kunne se det, mr. Anderson. Du må være klar over det nu.
Du kan ikke vinde. Det nytter ikke at kæmpe videre.
Hvorfor, mr. Anderson? Hvorfor bliver du ved?
Fordi jeg vælger at gøre det.
Det her er min verden! Min verden!
Vent! Jeg har set det her.
Det her er afslutningen.
Ja. Du lå lige der på nøjagtig den måde.
Og jeg...
Jeg står lige her. Og så er det meningen, jeg skal sige noget.
Jeg skal sige:
Alt, hvad der har en begyndelse, har en ende, Neo.
Hvad var det, jeg lige sagde?
Nej! Det her kan ikke være rigtigt.
- Vig fra mig! - Hvad er du så bange for?
Det er et trick.
Du havde ret, Smith. Du havde hele tiden ret.
Det var uundgåeligt.
Er det forbi?
Nej, nej. Det er tarveligt.
Det er sket.
Det giver ingen mening.
Han gjorde det.
Han reddede os!
Det er slut. Han klarede det!
Han klarede det. Det er forbi!
- Hvad er der sket? - Neo klarede det.
Han stoppede krigen. Maskinerne er væk.
Krigen er slut!
Zion, det er overstået!
Krigen er slut nu.
Jeg har drømt om dette øjeblik i så lang tid.
Er det virkelig sandt?
Neo, hvor du end er...
...så tak.
Godmorgen.
- Det kalder jeg en overraskelse! - Du spillede et yderst farligt spil.
- Al forandring er farligt. - Hvor længe tror du, freden holder?
Så længe som muligt.
- Hvad med de andre? - Hvilke andre?
- Dem, der vil ud. - De bliver selvsagt befriet.
Har jeg dit ord på det?
Hvad regner du mig for, et menneske?
Orakel!
- Vi var bange for, du var væk. - Alt er godt nu.
Se!
Se lige der.
Betagende!
- Er det dit værk? - For Neo.
Det var sødt af dig. Han ville have værdsat det.
Får vi ham nogensinde at se igen?
Det regner jeg med. En skønne dag.
- Vidste du det hele tiden? - Nej.
Men jeg troede på det.
Jeg troede på det.