Du Almægtige, hr. Mirkle!
- Hej! - Hvad?
- Du kan da ikke sove til det. - Til hvad?
Den infame larm derude!
- Jeg sov. - Det må have vækket dig.
Nej, min gale mor vækkede mig.
- Hvordan går det? - Fint, og du?
Fint. Hvad laver du?
- Ordner dit verandastakit. - Nå, ja...
Det er det, du gør. Du ordner mit verandastakit...
klokken 6.30 om morgenen!
- Det var det eneste tidspunkt, jeg kunne. - Hvorfor?
Det var i stykker. Jeg så det, sidst jeg var her.
- Nogen kunne komme til skade. - Luke, vi sover her, okay?
Vi kan lide det. Det gør os smukke...
og forhindrer os i at dræbe vores skøre venner!
Du vækker naboerne.
Kunne du hamre én ting til ned, nu du er her?
Dit hoved!
Og et "Til salg" -skilt på plænen, for vi flytter.
Altså, to ting: Skiltet og dit hoved.
I den rækkefølge...
ellers bliver du for svimmel til at klare det med skiltet.
Pokkers!
- Har du låst dig ude? - Du findes ikke.
Du skulle ikke have lukket døren.
Lorelai, søde!
Du vækker hele nabolaget. Jeg beder dig!
Undskyld!
- Nu er jeg rigtig sur. - Giv ikke mig skylden.
Det var...
- Han var lige her. - Ja, jeg ved det.
Få hende ind i seng, min ven.
- Han hamrede på... - Jeg ved det.
Det var noget på verandaen. Det var i stykker. Jeg er ikke gal.
- Han hamrede på noget. - Jeg ved det.
- Tager du den, Michel? - Kan ikke.
Vi har talt om det her.
Alle skal tage telefonen. Også dig.
Misforstå mig ikke. Jeg ville virkelig gerne.
Men i dag, lider jeg af en nu i.
- En nu i? - Svær en nu i.
Du ved godt, hvad det er, ikke?
Jo, ordbogen definerer en nu i...
som en doven, snart arbejdsløs fransk receptionist...
- som ikke vil tage telefonen. - Jeg accepterer, at...
alle der ringer hertil er et trin over hjernedød.
Og at de småpenge jeg får hver uge...
er for at håndtere disse mennesker på en ikke-voldelig måde.
Normalt er det fint nok, men i dag har jeg desværre en nu i.
Så du er træt?
- Det er metafysisk angst. - Vil du putte-sove?
- Du laver sjov, det forværrer min en nu i. - Okay, så er det nok.
Kom, du har brug for kaffe.
Kaffe. Ekstra stærk.
Dobbelt stærk. Megastærk.
Giv det til denne mand.
Hvad er der med dig?
Det ved jeg ikke.
Det lyder måske underligt, men jeg tror, at jeg har en nu i.
Du har talt om en nu i.
Hun spurgte, så jeg fortalte hende det.
Michel, du ved, at Sookie altid tror...
at hun får de sygdomme, som andre har.
Nej!
Nej? Hvad med den samtale i sidste uge...
om at du slet ikke har en prostata?
Hvordan går det med Al?
- Hallo? - Dårligt tidspunkt?
For hotelbranchen, ikke for dig.
Jeg har kun et øjeblik, jeg ville kun sige hej.
- Og tak for i går. - Det var godt, ikke?
Man vil skrive romaner om det.
Lad os gøre det igen, næste gang er jeg sigøjnerdronningen.
Jo mere jeg ser dig, des mere vil jeg se dig.
- Samme her. - Det er som en ond cirkel.
- Det er en værk en. - Som tømmermænd.
Vildt distraherende.
Og helt vidunderligt.
Jeg må gå.
- Nej, gør det ikke. - Okay.
Jeg må gå.
- Lad være. - Okay.
Et andet eksempel på en ond cirkel.
- Vi burde begge gå. - Det burde vi bestemt.
- Så... - Læg på.
- Nej, læg du på. - Ond cirkel.
Farvel.
Du ser lykkelig ud.
Hvad er det modsatte af en nu i?
To nu i?
Jeg er kureret!
Jeg havde en sær drøm i nat.
Det var vores hus, og alligevel ikke.
- Det var en Kentucky Fried Chicken. - Jeg er med.
Jeg skulle klædes på, men mit tøj var ude bagved.
Og fyren ved den gigantiske olietank, ville ikke flytte sig.
Gud! Hvor underligt!
Da du sagde "olietank", huskede jeg, hvad jeg drømte i nat.
Vi svømmede i en pool, men det var ikke vand.
Det var olie eller honning.
- Se. - Hvad?
- Nu gjorde du det! - Hvad?
Nogen fortæller om en drøm...
den minder nogen om deres...
og så handler det om deres drøm.
Den første person tænker: "Hvad med min drøm?"
Undskyld. Men oliefyren var led.
Ja, og vi kendte ham. Han boede i byen.
Han havde bilværkstedet...
før Maybin Hewes købte det. Husker du?
- Nej. - Jo, du gør. Han var meget mager.
- Peter Stringbean? - Nej.
Det var den høje cirkus-original, som var der.
- Dette var ejeren. Hvad hed han? - Ved det ikke.
Jo, du gør. Kom nu. Jeg bliver gal.
Han var lav og tyk og hed...
- Johnny McLavogtyk? - Gør ikke nar.
Hvem havde bilværkstedet før?
- Stretch Cunningham-fyren? - Nej, Dick Tracy-fyren.
Stor, altid med en halv cigar i munden?
Ja! Hvad hed han?
- Det var Jim et-eller-andet. - Med "ing" til sidst.
- Ja, Banning. - Lanning.
- Dunning. - Der var den.
Jim Dunning var Dick Tracy-fyren.
Jim Dunning er Dick Tracy-fyren.
Dean-kassen.
Okay. Jeg ved, jeg skulle have smidt den ud...
men jeg kunne ikke.
Du er ung og forvirret...
og mangler perspektiv...
på grund af alt det ung-og-forvirret halløj.
Så lyt til mig, før du bliver sur.
En dag vil du værdsætte de ting...
når du er gammel og gift og ser tilbage og tænker:
"Jeg havde virkelig et spændende liv."
Så kan du finde dine gamle-kærester kasser frem, og det er godt...
for jeg smed ting ud, jeg ville ønske, jeg havde i dag.
Den står bag ved Max-kassen...
så de kan tale med hinanden...
om hvordan de havde en Gilmore-pige...
og mistede en Gilmore-pige.
Undskyld.
Tak.
Jeg skulle have sagt:
"Janie Fertman, du er en enfoldig dulle...
"som en dag skal dreje lykkehjulet.
"Og kun bevæge dig, når det siger ding og blinker.
"Jeg vil ikke standse og tale med dig."
Men jeg sagde bare: "Hvad, Janie?"
Så siger hun: "Du ville passe som heppekorsleder."
Bare sådan! Jeg troede ikke mine egne ører.
- Hører du efter? - Næh.
Synd. Jeg er morsom.
Hvad?
- Jeg går ind. - Det kan du ikke.
- Jo. - Det er torsdag eftermiddag.
- Jeg ved det. - Så arbejder han.
- Du-ved-hvem... - Jeg ved det.
- Åh, Gud! - Rolig nu.
- Du er pinlig. - Du vil finde sammen med Dean igen.
Hvis du hopper mere...
filmer jeg det til optagelsesprøven for heppekorsledere.
- Hvornår er det sket? - Intet er sket.
Jeg ved ikke helt, hvad jeg gør.
Eller hvad han vil tænke...
eller om han har brændt mine breve og fotos...
eller hader mig. Men jeg går ind.
Godt. Jeg elsker dig.
Men du har været søvnig, gnavpot...
og sådan cirka 12 andre melankolske dværge de sidste fem uger.
- Jeg savner den gamle Rory. - Også mig.
- Jeg har haft ondt af den nye Rory. - Men hun er på vej tilbage.
Måtte det gå bedre end for Peter Frampton.
- Ønsk mig held. - Held.
- Rory? - Taylor, du forskrækkede mig.
Hvad laver du? Du går rundt som...
- Som hvad? - Tør jeg sige, som en butikstyv.
Jeg stjæler ikke noget.
- Du har fire af de otte kendetegn. - Har jeg?
Du er alene. Du ser nervøs ud. Du driver formålsløst omkring.
- Og du har en stor jakke på. - Jeg har det med at fryse.
Hvad vil du?
Jeg leder efter din medhjælper.
Jeg skal spørge ham om noget.
Han sætter varer op på gang seks. Kom med.
Mikey, det er miss Gilmore. Hun behøver hjælp. Vi ses, Rory.
Hold øje med hende.
Ja?
Jeg tænkte bare, kan du lide at arbejde her?
Hvad?
Jeg mener, kan du lide vareopsætterjobbet?
- Nej. - Okay, godt.
Fint, så stryger jeg det fra min liste.
Tak for hjælpen.
- Nå? - Han er der ikke.
Han arbejder jo hver torsdag.
Han har vel fri torsdag eftermiddag nu.
- Ikke godt. - Hvordan er det ikke godt?
- Det betyder, at han er kommet videre. - Hvad mener du?
Han har mødt en torsdag-eftermiddag-pige.
Hvad er det?
Billige tøser...
som får fyre til at droppe torsdag-eftermiddag-jobbet...
for at gøre billige ting torsdag eftermiddag.
Du lægger for meget i det.
- Jeg skulle ikke være gået ind. - Det var okay.
Taylor troede, jeg tjekkede stedet. At jeg ville stjæle.
Du har stjålet der.
Jeg vil spørge dig om noget.
Du skal være mere ærlig end nogensinde før.
Har du set ham med en anden pige i skolen?
Nej!
- Du ville sige det, ikke? - Jo.
Det ville jeg ikke, for du ville blive knust. Men nej.
Sværger du på forsangeren i Blurs liv?
Jeg sværger på Nicos sjæl...
at jeg ikke har set Dean med en anden pige.
Godt.
- Han er helt ulykkelig. - Godt.
- Selvmordstruet. - Godt.
- Og han burde klippe håret. - Tak.
- Du kunne pifte det op. - Det gjorde jeg.
Med noget andet end en masse døde, sorte og hvide kvinder.
- Med gardiner? - Du ved, hvad jeg mener. Som mit.
Jeg så det.
Nøgenbilledet af de siamesiske tvillinger har især klasse.
- Ved du, hvad det er? - Det ligner billetter.
Til PJ Harvey.
Du har god smag. Det må jeg medgive.
Du kan lide PJ Harvey, ikke?
- Hvordan ved du det? - Jeg ved alt.
- Hvor guddommeligt af dig. - En af dem er til dig.
Vi skal ikke til koncert sammen.
- Årsag? - Det ville ligne en date.
Det ville ligne en date, fordi det er en date.
- Jeg kan ikke date dig, Tristin. - Du har min tilladelse.
Og således ydmygt...
Rory, tjeneste, stor.
- Se på ansigtet. - Javist. Hvad?
Må jeg låne dine biologinotater? Jeg var ude.
- Til frokost. - Sig ja.
De er derhjemme. Jeg tager dem med senere.
- Tak. - Et til, og du er færdig.
Jeg har bestemt mig for at elske Judy Garland.
Så I filmen i tv? Ret vildt.
Min mors medicinskab var med.
Den tids Courtney Love.
Ingen er så trendy som Madeline.
- Er Judy Garland trendy? - Meget.
Hun er neo-afhængig retro-chic.
Ingen fortæller mig noget.
Hvad er det?
- PJ Harvey-billetter. - Virkelig?
- Hvem skal du have med? - Rory.
- Hvad? - Går Rory ud med dig?
Ja, hun gør.
- Jeg troede ikke, hun kunne lide ham. - Heller ikke jeg.
Tror du, hun er vred?
Hvad venter I på, sporvognen? Lad os gå.
Hun er vred.
Svæve.
Hurtigt.
I er fortvivlede.
Prinsen forrådte jer.
I er blevet skudt med en pil...
og nu er I døde.
Hej, Patty!
- Lorelai. - Hej, Rachel.
- Har du set Luke? - Han er nok på cafeen.
Han skulle være på cafeen, men det er han ikke.
Vi havde en frokostaftale, men han kom ikke.
- Igen. Jeg havde lavet tun. - Lækkert.
Han holder pause ovenpå mellem frokost og middag.
Men på det sidste har han været...
Andre steder, hos dig, faktisk.
- Rachel, han har ordnet nogle småting. - Det ved jeg.
Verandastakittet, nogle tagplader, verandaen igen...
efter han faldt ned på verandastakittet.
- Ja, det sagde han. - Godt.
Hvis du ser ham, så sig, at han bare skal...
- Tjekke ind? - Ja, det er fint.
- Tak. - Vi ses. Farvel.
Hallo?
- Stop! - Det er bare mig.
- Du forskrækkede mig. - Hvem troede du, det var?
Ved det ikke! Jeg hørte tunge skridt ovenpå...
og Rory vejer kun cirka 300 gram.
Måske en vildfaren elefant...
eller en stor, fremmed mand, som ikke burde være der.
Hvordan kom du ind?
- Gennem bagdøren. - Bagdøren er låst.
Det var derfor jeg kom. Låsen er i stykker.
- Den var i orden. - Den var billig.
Den fulgte med huset. Fin lås.
Lige den slags tyve elsker.
- Hvorfor? - Den kan let brydes op. Det beviste jeg...
- Du beviste det, ved at... - Bryde ind.
- Du godeste! - Det var den eneste måde.
Du er gået over til den mørke side, Luke.
Det er ikke så galt.
- Du brød ind i mit hus! - Jeg ordner det.
- Gå væk fra den lås. - Hvad?
Gå væk. Kom, sæt dig.
Du har næsten ingen fritid med det job i cafeen.
Og på det sidste er al tiden gået med...
- ikke med Rachel. - Det passer ikke.
Hun ledte efter dig i dag, og vidste ikke, hvor du var.
- Jeg skjuler mig ikke. - Nej, nej.
Det lød som en antydning.
Du er vist lidt overfølsom.
- Måske gemmer jeg mig. - Det tror jeg også.
Det er bare lidt sært, når hun er hos mig.
- Jeg troede, det var det, du ønskede. - Det var... Er det.
Jeg er bare...
Jeg har boet alene siden... Altid.
Jeg er vant til, at når jeg sætter mælken et sted i køleskabet...
står den på præcis samme sted, du ved, hvad jeg mener.
- Vi har ikke mælk i huset. - Så småkagerne.
- De er spist, før vi kommer hjem. - Du ved, hvad jeg mener.
Måske kan du lære Rachel at afmærke...
det nøjagtige sted, du stiller mælken.
Det er ikke kun mælk.
Jeg er ikke vant til, at nogen venter noget fra mig.
- Venter noget... - Komme hjem, gøre ting, være sammen.
De fleste ville gøre alt for at have det.
Jeg ved det. Jeg er anderledes. Jeg er en enspænder.
Jeg vil ikke høre om det romantiske i at være enspænder.
Visse fyre er bare enspændere.
- Ja, ensomme fyre. - Uafhængige fyre.
- Ynkelige fyre. - Selvkørende fyre.
- Lee Harvey Oswald. - John Muir.
- Bombemanden. - Henry David Thoreau.
Allesammen triste, ensomme fyre.
Det blev ikke, som jeg troede at få Rachel tilbage.
Det er ikke den fantasi, jeg har haft alle disse år.
Livet er ingen fantasi.
Måske skal du skrue ned for forventningerne.
Mener du, at livet er...
bare at slå sig til tåls?
Er Rachels hjemkomst det?
Nej, det mente jeg ikke. Rachel er skøn.
Og hun er vild med dig.
Hvis mælken er det største problem, er det ikke så slemt.
Du må give forholdet en fair chance.
Jeg ved det.
Du kan jo begynde med at droppe arbejdet på huset her.
- Tak. - Det var så lidt.
Hvordan har du det i dag?
- Fint. - Godt.
Vil du tale med min bror?
Nej, slet ikke.
Jeg er pigespejder.
Det vil jeg også være en dag. Jeg er blåmejse.
Godt. Det er et glimrende udgangspunkt.
Hvor er din uniform?
Vi bruger dem ikke mere.
Vi prøver at smelte ind med almindelige mennesker.
Det har virket for Hare Krishna.
- Du ligner en eller anden. - Gør jeg?
Du er pigen på billederne.
- Hvilke billeder? - Dem på Deans værelse.
Har Dean billeder?
På et af dem rækker du tunge. Han havde masser.
- Har eller havde? - Hvad?
Har eller havde? Der er stor forskel.
- Er der? - Ja.
- Hvad hedder du? - Clara.
- Du er en køn pige, Clara. - Tak.
- Har eller havde? - Det ved jeg ikke.
Du ved det godt. Datid eller nutid. Tænk dig om.
- Jeg prøver. - Kan du se efter nu?
- Han kan ikke lide, at jeg går derind. - Snig dig ind.
Græd ikke! Det var ikke meningen, at du skulle græde.
Jeg er et godt menneske. Jeg er spejder.
- Clara. - Farvel.
- Hvad er der? - Hun skræmte mig.
- Hvem? - Pigespejderen.
Vi har mad og drikke, læsestof...
kaffebønner med choko-overtræk. Har jeg glemt noget?
- Det er vist det hele. - Du er en god forsørger.
- Jeg gør mit bedste. - Er du sikker på, du vil med?
Du har jo talt om det så længe. Jeg vil se det selv.
- De er aldrig kedelige. - Med lidt held ser du en gal dame...
kaste pommes frites, mod dem hun er uenig med.
Som sidste gang.
- Var de kolde? - Nej, jeg var bare mæt.
Jeg havde glemt det.
En til dig...
- og en til dig. - Hvad er det?
Det er ringe, og diamanterne er sukker, så de kan spises.
Nuttet, Max. Men vi er ikke otte år.
- Hvad fik du? - Grape. Og du?
- Kirsebær. - Jeg vil gerne bytte.
Uddebatteret!
Nu stemmer vi.
Op med hænderne. Hvem stemmer for?
Pokkers! De er allerede begyndt.
Imod?
Lorelai, du ved ikke engang, hvad vi stemmer om.
Næj da, men jeg er imod.
Nej-stemmerne er i majoritet. Før det ind i referatet.
Lorelai, jeg håber ikke, du har mad i de poser.
Mad er ikke tilladt på borgermøder.
Nej, Taylor, det er bleer til de små.
- De hvad? - Rygfinnefisk i Cucamonga.
Hvad sagde hun?
Jeg forvirrer ham, til han taber tråden. Så går han videre.
Så går vi over til Eventuelt.
- Jeg har et spørgsmål. - Hvem er du?
- Jeg er byens trubadur. - Byens hvad?
Du har set ham, Taylor, med guitaren.
Rigtigt, guitaren.
Han spiller på alle gadehjørnerne.
Han hænger på gadehjørnerne.
- Vi er to alen af et stykke. - Uhyggeligt, Taylor.
- Fortsæt. - Tak.
Jeg har været byens trubadur i seks måneder...
og mener, at jeg har gjort det godt.
Og så kom han.
Der er ikke plads til to trubadurer i Stars Hollow.
Tydeligvis.
Det er det dummeste, jeg hørt.
Lad ham tale ud. Det kan ikke skade.
Det her er ikke pommes frites. Det er Fahrvenugen So og an Dugan.
Jeg gav ordet frit til vigtige emner. Dette er ikke vigtigt.
Vær ikke u-cool. Taylor. Musik er vigtigt.
Pas på, Morey.
Efter det uhøviske sprog din kone brugte mod mig før...
er I begge på prøvetid.
Jeg beder bare om, at I følger byens trubadurlove.
Der findes ingen byens trubadurlove.
Der bør da findes noget.
Jeg har byens håndbog her.
Jeg forstår ikke, folkens. Denne mand er jo en vagabond.
Hvor bor du? Hvordan forsørger du dig?
- Det skal folk ikke vide. - Hvorfor ikke?
- Det indgår i at være trubadur. - Hvad indgår i at være trubadur?
Mystikken.
Det her er for langt ude!
Hvad siger du til den her trubadur-mystik?
Jeg har en butik i Groton.
Ser du? Det beviser det. Han respekterer ikke kodeksen.
Du burde ikke tale, du burde ikke have en butik.
Du bør udtrykke dig gennem musik.
Det er hele pointen.
- Hvad er din fidus, makker? - Min fidus?
Hvis du prøver at tjene hurtige penge på de gode indbyggere i Stars Hollow...
Nej, Taylor, han tager ikke imod penge. Jeg har forsøgt.
Måske ikke nu, men senere.
Denne trubadurfidus går ud på at tjene penge.
Hvad ellers?
Af og til vil man sige ting, men kan ikke...
få ordene frem, man bliver bange eller føler sig dum.
Hvis man kunne skrive en sang, kunne man sige det, man ville.
Det ville være smukt, og folk vil lytte...
og man gjorde ikke sig selv helt til grin.
Ikke alle kan skrive sange.
Så nogen af os får aldrig sagt, hvad vi tænker...
eller hvad vi ønsker at fortælle andre.
Vi kan aldrig gøre tingene gode igen. Aldrig nogensinde.
Så, giv dog fyren en tilladelse.
Jeg kunne lide den lille tale.
Det er spejderen.
For nu ikke at tale et øjeblik mere om dette emne...
udnævner jeg mystik-fyren her...
til byens officielle trubadur.
Ingen anden trubadur må krænke hans territorium...
altså denne anden fyr.
Vil du have fritter? Vi har flere.
Nej, Rachel passer cafeen, så jeg bør nok gå.
- Ja, jeg er enig. - Det tænkte jeg nok.
Allerede tilbage.
Ja, der skete ikke noget vigtigt på borgermødet.
Brødet er på plads...
og jeg lod Cæsar gå hjem.
- God beslutning. - Tak.
Rejser du?
- Ja. - Havde du tænkt dig at fortælle mig det?
Jeg ville sige farvel.
Det gør du i det mindste altid.
Så rejs.
Vil du ikke vide hvorfor?
- Jeg ved hvorfor. - Det tror jeg ikke, du gør.
Det er vel det sædvanlige, Rachel.
Du er "alle-andre-steder-end-her" pigen. Du er rastløs og keder dig.
- Det er, hvad det er. - Det er ikke det.
Hvad så? Er der en anden mand?
- Nej. - Hvad så?
Der er en anden pige.
Hvad?
Fortæller du mig...
Den anden pige er ikke til mig, men dig, Luke.
Det er langt ude.
- Ja? - Ja.
Du har brug for en ny undskyldning, for at øge forvirringen. Gerne for mig.
- Men du går ikke på grund af mig. - Jeg tror på, at du har forsøgt, Luke.
Men hjertet var ikke med, Luke.
Mit hjerte var med. Jeg var her. Jeg gik ikke.
Jeg forstår ingenting. En anden pige? Hvem?
Nej, Rachel.
Du mener ikke...
Vi er bare venner. Det har jeg jo sagt tusind gange.
Nej. Du har sagt det én gang.
Og du kunne dårligt få det sagt.
Det er for vanvittigt.
Du tager fuldstændig fejl.
Det er ikke...
Hun og jeg er...
Jeg går nu.
Jeg vil savne dig.
Hold kontakten ved lige.
Hold nu op, Rachel.
Vent ikke for længe, vel?
Med hvad?
Med at fortælle hende det.
Madeline, her er notaterne, du ville låne.
- Nej, tak. - Det er dem, du bad om.
- Biologinoterne fra tirsdag. - Nej, tak.
- Hvad er der med hende? - Ingenting, Maria.
Maria? Åh nej, ikke jomfru Maria-sagen igen?
Ikke jomfru. Tyfus.
Hvad?
Da vi først mødtes, kunne jeg ikke lide dig.
Jeg tænkte, at du var en bondeknold.
- Det tåler jeg ikke. - Hvor oplysende.
Så indså jeg, at du ikke var så dum.
Du virkede næsten interessant nogle gange.
Så gjorde jeg en stor fejl.
Jeg sænkede paraderne. Det vil ikke ske igen.
- Hvad handler det her om? - Det handler om at udnytte folk.
At skabe fjender, hvor man skulle skabe venner.
- Hvordan blev du min fjende? - Det ved du godt.
Er det daten med Tristin? Det beklager jeg.
- Jeg ville bare hjælpe dig. - Ja, sikkert.
Jeg hjalp dig, du lånte endda min mors tøj...
- som jeg ikke har fået igen. - Du har ret.
Bare det ikke var det, Skippy fik hvalpe på.
Hvad har jeg gjort?
- Paris! - Tænk over det til PJ Harvey.
Er det dét? Jeg skal ikke høre PJ Harvey.
- Det sagde Tristin. - Så løj han.
- Jeg så billetterne. - Han købte dem selv.
Jeg er ovre Tristin. Bak ikke ud for min skyld.
Der er intet at bakke ud af.
Jeg har ikke tid til koncerter.
Jeg har travlt med næste års tilvalgsfag.
For resten, vil du stadig arbejde på skolebladet?
Det ved du.
- Så skal du bruge anbefalinger. - Der klarer jeg.
- Og redaktørens støtte. - Det bekymrer mig ikke.
Det bør det. Jeg har fået jobbet.
- Tillykke. - Tak.
Du får sikkert også noget.
Vil du dække parkeringsanlægget?
Fint.
Synd, at musikanmelderjobbet er besat.
Pladeanmeldelser og sådan.
Du ville have passet godt. Jeg gav det til Louise.
Louise ejer to CD'er.
Ja. Jeg må videre.
Hav en rigtig god sommer.
Irriterende punktlig som sædvanlig!
Trappen, så sko.
- Hvor er du fin. - Jeg skal ud.
Jeg glemte værktøjskassen, jeg kom bare for at hente den.
Den står herhenne.
Vi kunne ikke løfte den.
Nu har vi vænnet os til den, vi kalder den Bert.
Vi siger: "Godnat, Bert," og den siger: "Godnat, piger."
Vi er for meget alene hjemme.
- Tak, fordi I passede på den. - Fornøjelsen er vores.
Rachel forlod mig.
- Hvad? - I aftes forlod hun mig for altid.
Åh nej, Luke, det gør mig ondt.
- Hvad skete der? - Det er svært at forklare.
Jeg fatter det ikke. Jeg troede, hun ville blive denne gang.
Hun havde sine grunde.
Virkelig, hvilke?
Hallo. Jeg forsøgte at komme lidt sent.
Et minut over stor fiasko.
Max Medina, det er Luke Danes.
Luke ejer cafeen. Fantastisk kaffe.
- Jeg så dig til borgermødet. - Jeg så også dig.
Hyggeligt at møde dig.
- Lad os komme af sted. - Ja.
Jeg skal også gå.
Jeg glemte bare mit værktøj, da jeg var her tidligere.
Jeg hjælper Lorelai med mange småting.
Ja, du er meget behjælpelig. Luke, vi tales ved senere.
Ja, det gør vi.
Men sikkert ikke i aften. Vi bliver sent ude.
- Jeg mente ikke i aften. - Åh, jeg misforstod.
Jeg mente i morgen.
Selvfølgelig. Vi ses næsten hver dag.
- Sikkert. Du har jo kaffe. - Hun har brug for kaffen.
Vi ses i morgen. Sædvanlig tid.
Det bliver nok lidt senere.
Det er fint nok. Jeg er der altid.
Farvel.
Skal vi gå?
Ja. Jeg ville bare sikre mig...
at kampen var færdig.
- Nogen var ved at komme til skade. - Hvad taler du om?
Ingenting. Jeg henter min taske.
For at sige det ligeud, er det forbi?
- Er hvad forbi? - Det, der foregik, da jeg kom?
Hold nu op, det var bare Luke.
Der var noget i luften.
Lad det falde, spark det langt ind under sofaen...
for der er ikke noget "noget".
Det er i orden.
Vi holdt jo pause en tid. Jeg troede ikke, du ville leve som nonne.
Jeg datede da også.
- Gjorde du? - En lille smule.
- Datede du en smule? - Altså, jeg datede lidt.
Jeg regnede heller ikke med, at du ville leve som mande-nonne...
eller hvad det mandlig modstykke hedder.
- Hvem datede du? - En munk.
Datede du en munk?
Munk er det mandlige modstykke til en nonne.
Det vil jeg huske til fredagsquizzen.
Jeg vidste ikke, om vi skulle ses.
Jeg forstår. Jeg holdt mig heller ikke tilbage.
- Så du gik ud med Luke? - Nej, jeg gjorde ej!
- Det er i orden. - Jeg datede ikke Luke.
- Der var noget. - Der var ikke noget.
Hvad er det her? Du fortalte ikke, hvem du så.
Ingen du kender.
Var det noget tilfældigt...
eller noget virkelig alvorligt?
Sådan ville jeg ikke sige det, men mest det sidste.
Det er godt, du er ærlig...
du kunne have løjet for ikke at såre mig...
hvilket havde været unødvendigt. Så, tak.
Jeg var i seng med Rorys far.
- Skift emne. - På mine forældres balkon.
- Jeg vil tale om noget andet. - Du begyndte.
Det er ingen hvem-sov-med-hvem konkurrence.
- Hvordan blev det sådan? - Ingen anelse.
Hvorfor lader vi det blive underligt, så snart det går godt?
Det ved jeg ikke.
- Jeg kan ikke lide det. - Nej.
- Jeg er træt af det. - Også jeg.
Vi kan ikke blive ved med at sætte forholdet over styr.
Der er kun en løsning, så vidt jeg kan se.
Gøre det forbi. Mord eller selvmord er udelukket.
Vi burde gifte os.
Giv mig en ledetråd, så jeg kan afgøre, om du spøger.
Jeg spøger ikke.
- God ledetråd. - Hvad siger du?
Ingenting. Du friede ikke til mig lige nu.
Jo, det gjorde jeg.
Nej, et frieri skal være mere...
end ønsket om at ende et skænderi.
- Det var mere. - Det skal planlægges.
Det burde være magisk.
Med musik og romantisk belysning...
og en stille byggen op til det store spørgsmål.
Med tusind gule margeritter...
levende lys og en hest. Hvad den så end gør der...
medmindre du rider på den, måske lidt overdrevet.
Men det bør være mere end det her.
Du har ret.
Jeg har ret.
- Jeg er ked af det. - Det gør ikke noget.
Vi begynder forfra.
Dingdong.
- Nu er jeg fem minutter forsinket. - Du gør fremskridt.
Skal vi gå?
Farvel, Bert.
- Jeg er træt af den leg. - Hvilken leg?
- Skal vi mødes der? - Hvad taler du om?
Koncerten er i aften.
Hyg dig med det tomme sæde.
- Jeg bliver lidt irriteret. - Også jeg.
Hvorfor er du sur?
Du har fortalt det til alle.
- Kun få. - Til Paris.
Paris og jeg var ved at komme overens. Nu hader hun mig.
Så kan du jo lige så godt tage med mig.
Aldrig i livet. Jeg går ikke nogen steder med dig.
- Billetterne kostede en formue. - Din fars formue.
Og jeg kender ikke andre, der kan lide ham.
PJ Harvey er en kvinde.
Hvad gør du?
Du får dem igen, når du går med.
Du er ynkelig, Tristin. Behold bøgerne. Jeg går.
Dean?
Hvad laver du her?
- Jeg er ved at gå. - Gå ikke.
- Jeg skulle ikke været kommet. - Vent!
- Jeg er en idiot. - Hvorfor?
Jeg kommer her, og så ser jeg dig med ham. Helt fint.
- Nej, Tristin var... - Jeg er ligeglad.
Han bærer dine bøger.
Han tog dem.
Bare fortæl mig, hvorfor du er her.
- Det ved jeg ikke. - Jo, du gør.
Jeg troede, at du...
- Glem det. - Nej, sig det.
Jeg troede, du kom for at tale med mig. Du kom hjem til mig.
- Det var ikke mig. - Det var dig.
Det må have været en, der lignede mig.
Min søster genkendte dig fra billederne i kassen.
Hvilken kasse?
Kassen med vores billeder og breve.
Har du en Rory-kasse?
Hvad med det, du sagde på mødet? Alt det med at skrive en sang?
Det ved jeg ikke.
Havde det intet med mig at gøre?
Så var det vel bare indbildning.
- Din kæreste venter. - Han er ikke min kæreste.
- Jeg hader ham. - Ja, sikkert.
- Dean. - Hvad?
- Vent! - Hvorfor?
Fordi jeg elsker dig, din idiot.
Fatter du, hvad jeg siger? Taler du engelsk?
Lytter du?
Hvad opholdt dig?
Undskyld. Hej, Kirk.
- Tal ikke med ham. - Jeg gør bare mit arbejde.
Er jeg blomsteransvarlig eller ej?
Ja, og endda en af de få mænd, der er stolte af det.
- Jeg gør kun mit arbejde. - Hold så op.
- Er det de bestilte blomster? - Blomster vi ikke bestilte.
Jeg gør kun mit arbejde.
Sig det igen, og jeg slår dig.
- Det må være en fejl. - Nej.
Jeg har ikke bestilt blomster.
Der står, at du skal tage imod dem.
Skal jeg tage imod dem? Det er...
- Blomster er mit ansvar. - Jeg adlyder bare.
- Jeg advarede dig. - Det var ikke det, jeg sagde før.
En lille variation, det giver stadig øretæver.
Margeritter, intet mindre.
Som om jeg ville bestille sådan nogle ynkelige små tingester.
Hæslige tingester, margeritter. Kun en anelse bedre end ukrudt.
Og se, hvor mange. Der må være mindst...
Tusind af dem. Ét tusind gule margeritter.
Det er rigtigt, lige præcis tusind.
Ifølge ordren skal der være præcis tusind.
Ikke 1.001, ikke 999, men 1.000.
Beder du om 1.000, bringer jeg 1.000.
Jeg betvivler ikke ordren. Jeg udfører den.
Godt arbejde, hr. Adolf Eichmann.
Jeg kunne ikke finde en hest.
- Du skulle ikke... - Nej, sig ikke noget.
Jeg beder dig.
Du havde ret. Jeg skulle ikke have friet sådan.
Det var dumt.
Forkert sted og forkert tidspunkt.
Jeg var så sur på mig selv hele aftenen.
Men du tog fejl med én ting.
Jeg friede ikke, fordi vi skændtes.
Jeg friede, fordi jeg elsker dig.
Men det er en ond cirkel, Lorelai, og vi må bryde den.
Og mord eller selvmord er ulovligt og noget rod...
Så jeg må være udfarende.
Nej, hør nu på mig. Jeg vågnede i morges...
og jeg indså...
at jeg har studeret og undervist i litteratur hele mit liv.
Alle historierne er fulde af folk, som ikke griber chancen.
Jeg underviser også i andet end litteratur.
I livets skole.
Hvis jeg ikke lever, som jeg lærer...
er jeg ikke den mand, jeg vil være.
Du udtrykker dig så flot.
Svar ikke nu.
Jeg har tænkt over det. Det skal du også gøre.
Jeg elsker dig, Lorelai Gilmore.
Jeg ved, at det her er det rigtige.
Vi tales ved.
Wow...
- Rory! - Du fik mig til at spilde.
- Undskyld. Er hun her ikke? - Nej. Hvad er der galt?
Jeg bad hende møde mig her klokken syv. Hun skulle være her.
- Hvad er klokken? - Syv.
- Jeg er våd. - Hvor er hun?
Slap af. Er alt i orden?
- Ja. Måske. Jeg tror det. Ved ikke. - Hvad er der?
Store ting. Livsvigtige ting. Livsforandrende ting.
Forfremmelse?
Jeg er blevet sælger i Nordvestområdet.
Jeg har en kro. Ingen forfremmelser dér.
Ikke arbejdet.
- Hvor er hun? - Drik kaffe imens.
Det kan jeg ikke. Stort hul i loftet, ret slemt.
Ingen kaffe? Så er det stort.
Vil du sige, hvad det er?
Jeg må tale med Rory først.
Men det er en god nyhed?
Måske. Det ved jeg ikke.
Det er sådan en: "Sker det virkelig for mig"...
overvældende tilstand.
Der er hun. Jeg må gå.
Alle skal have en i dag.
Farvel.
- Han er lige... - Jeg er lige...
Du først!
Nej, du først!