Subrip By Crying Freeman Fixed to Swedish By vv65
EN SANN BERÄTTELSE
Tillbaka, tillbaka, tillbaka, ...
Hur jävla långt tillbaka ska man gå?
Mina föräldrar skilde sig, innan jag fyllt två år, -
- och Pappa var frånvarande från och med då, -
- medans min mor var för närvarande.
Hon ville rätta alla sina fel genom mig.
En kväll hade jag något i mina byxor, det liknade blod.
Min mor sade: "Fan också. Din mens. "
"Det är nu problemen uppstår. "
Hon hade rätt.
Nu hade mor och far verkligen något att bråka om: Mig.
Så en dag försvann min far.
Inget telefonnummer. Inget brev. Han var bara försvunnen.
Jag skrev ett långt brev om oss till tidningen "Vi Unga".
De ville gärna publicera den, men de frågade:
"Kommer din far tillbaka? Slutar historien väl?"
Det gjorde den inte i verkligeten, men jag tänkte:
"Låt dom få, vad de ber om. "
Nu är det dags. Dags att åka.
Mor, låt den vara.
- Vi får inte komma för sent. - Det är flera timmar kvar.
Älskling, det är inskrivning klockan fyra. Skynda på nu.
Lizzie, du ska då.
På allvar, mor.
Sluta nu.
Det är den viktigaste dagen i ditt liv.
Jag trodde det var bröllopet.
Nej, älskling, det är den värsta dagen i ens liv.
Hon är så glad. Ja, mor, hon ser jättebra ut.
Ärligt. Jag ser psykotisk ut.
Mormor är rörd till tårar. Det är en journalist skola.
Ja, hon vill bli författare.
Det är under dom första dagarna man får vänner.
- Det vet jag. - Där efter blir det svårare.
- Mor, jag kan själv. - Bli inte upprörd.
Jag blir inte upprörd. Varför säger du så?
Jag försöker bara hjälpa dig. Du vet ju hur stolt jag är över dig.
Du har en sådan potential.
Hör du? Lizzie?
Lizzie, vad gör du? Låt oss få ner allt till bilen.
Jag behöver inte åka till Harvard för att bli författare.
Lizzie, vad är det du säger?
På Harvard kommer du träffa människor. Du kommer knyta kontakter.
Folk, där kan hjälpa dig. Jag vet, vad jag pratar om.
Hela mitt liv låg framför mig.
Vill du inte gå på Harvard?
Så vänta du bara, tills du inte har fler valmöjligheter.
Tills du står där med ingenting, och ingen bryr sig om dig.
- Vänta och se. - Jag sa inte att jag inte skulle åka.
- Doktor Isaac varnade mig. - Mor, jag ska åka.
Han sa du skulle isolera dig. Bli på ditt rum hela dagen.
Jag isolerer mig inte.
Jag vill gärna se förändringar.
Det är bra. Du behöver inget annat.
Det är det jag har pratat om.
Bara vänta och se. Det är en hel annan värld däruppe.
Gud, vad jag var ung.
Akta dig. Då jag var ett år äldre än du är nu, var jag hemmafru.
Jag var så utråkad, att jag köpte mig en apa.
Bara för att ha någon att prata med.
Men så dök du upp.
Åh gud.
Lizzie, det är bara så ...
Harvard-aktigt.
- Du bor ju på femte våningen. - Jag vet.
Hur ska vi få upp allt?
- Jag ska nog ordna det, mor. - Nej, nej, nej.
- Kan jag hjälpa till med något? - Vill du det?
- Det var vänligt. - Bara ett nöjje.
Hon har skrivit sedans andra klass.
Det står "god fångst" i hela pannan på honom.
Snart ber hon mig att bekräfta det.
Jag har alltid hjälpt min mor med att välja män.
Den enda jag inte kunnat välja, var han som betytt något. Min far.
Se, det är bra kvalitet. En riktig far.
Om det stod upp till din far, så hade vi bott på Manhattan.
Jag berättade för honom att du hade blivit publicerad.
Är det inte dags att åka hem? Klockan är mycket.
Glöm inte att äta.
- Farväl, älskling. - Hej då, Mor.
Ända sedan jag var liten, så har min mor och jag gjort saker tillsammans.
Jag passade inte ihop med de andra barnen i skolan.
De tyckte jag var konstig och de fick mig att känna mig konstig.
Det utnyttjade min mor, från tidiga år -
- och fick med mig på teaterkurser, stavkurser, studiegrupper, -
- skrivgrupper, på museer, til konserter och fler skrivgrupper.
Hon övertalade mig till den heliga gral: Harvard.
Där jag äntligen kunde beblanda mig med folk som jag hade nått gemensamt med.
Jag ställer inte stora krav. De behöver inte vara Springsteen-fans.
Kul att träffa er.
Det är du, det är Elizabeth, inte sant? Jag kände igen dig från katalogen.
Jag läste din artikel om dina föräldras skillsmässa.
- Den var genial. - Tack.
Jag heter Ruby.
- Vi blir rums kompisar. - Va bra.
Du anar inte, vad den artikeln betytt för mig.
Du berättade den grymma sanningen och avslöjade dina foräldras lögner.
Och så möttes du och din far och försonades.
Det var bara så inspirerande.
Röker du?
Jag har aldrig rökt i dags ljus innan.
Nu är vi på Harvard. Vi kan göra vad vi har lust med.
Gott.
Vi ä somr de två litteratur nördarna.
Geniala, dystra och sexiga.
Problemet är bara, att jag menar det på allvar.
Pojkar gav mig ingen notis innan. Jag stod inte ens på reserv listan.
Ruby förstår mig.
Hade hon varit en kille så vore allt perfekt.
Då Lou Reed var 17, fick han diagnosen att han led av humörsvängningar.
Han fick behandling med elchocker tre gånger i veckan.
Varje behandling var som ett bländande, vitt ljus för honom.
Därför är han så genial. Han omfamnade sitt mentala blodbad -
- och skapade den bästa rock´n´rollen någonsin.
Jag märker hans kalla omfamning, hans listiga förklädnad, -
- medans jag bara ligger i mitt rum, och allt är kallt och mörkt och självklart.
Jag fruktar att han vill föra mig med ned till roten av mitt eget sjuka begär, -
- till en plats jag inte törs gå till av fruktan för att aldrig komma tillbaka.
Du har garanterat tusentals där hemma.
Cigarrett paketer med små anteckningar på.
Din livshistoria?
Dagbok? Nej?
Kom igen nu. Jag är nyfiken.
Är det ett uppdrag? Du är den största studenten på Harvard.
Det är en musik revy.
Jag vill starta en musik spalt i skolbladet.
Det är läckert.
Ska vi ta lite X?
Har du aldrig provat ecstasy?
Syra går in i hjärnan.
Ecstasy går in i hjärtat.
Är du okay?
Vad gör du här inne?
- Åh nej ... - Vil du med ut igen?
Det är en kille där ute, han letar efter dig.
Hans stämma når mig under skyddet: "Kom här, käresta. "
Han är inne i mig, inne i mitt mörka och hemliga inre.
Jag låter han föra mig dit, men så vänder fruktan tillbaka.
Jag vill att han slutar. Hur tror du det känns? När slutar det?
Jag vill inte att han kontrollerar mig. Jag vill att han försvinner.
Låt oss inse det:
"Lou Reed borde vara död."
Det är bra.
Vill du ligga med mig ikväll?
- Säg inte att jag inte varnade dig. - Vad menar du med det?
Det betyder att säg inte att jag inte varnade dig.
Fint.
Jag har önskat så länge att sex skulle infinna sig på rätt sätt, -
- med rätt person, rätt tid och rätt plats.
- Det var inget märkvärdigt. - Som vanligt.
- Det borde det ha varit. - Han ser bra ut i alla fall.
- Han tog min mödom. - Säkert.
Jag menar det.
Skojjar du?
- Det är sant. - Det tror jag inte på.
Jag tänkte att jag borde ha sex som alla andra 19-åringar.
- Det här måste vi fira. - Vi kan ha fest!
Det skulle ha varit diskret, men inte ...
Elizabeth, var det skönt. Vilken tokig ide.
Alla fattade det.
Men det var inte alla som var nöjda.
Jag önskar att jag kommit på nått sånt här.
Hur kan du göra något så privat till ett offentligt ämne?
Det var då inte privat.
- Det var fint. Det var intressant. - Intressant?
Det handlade ju inte om mig.
Det var inget särskilt. Det var ju bara sex.
Det är helt okay.
Det ser inte okey ut.
Jag hade sparat min mödom till en som verkligen älskade mig.
En som kände mig utan och innan. Det gjorde inte Noah.
Han berättade för mig senare, -
- att sex och droger var lika meningslösa för honom.
Det var bara två olika sätt att roa sig.
Och det är helt okey tills en tjej gör likadant.
Har ni sett Lizzie?
Lizzie? Du har telefon.
- Vem är det? - Rolling Stone.
De studerandes journalistpris 1985 -
- går till Elizabeth Wurtzel -
- for hennes artikel om Lou Reed i Harvard Crimson.
Jag önskar jag kunde glömma allt, som hade skett innan.
Jag ville frysa detta ögonblicket.
För alltid.
Tack.
- Det är härligt. - Det är du som är härlig.
Tänk på alla de band, du kan skriva om när de spelar i Cambridge.
Det är sällsynt att vi finner en som skriver med en sådan klarhet.
Jag tänkte: "Han stöter på mig, och han är redaktör på Rolling Stones."
- Hur gammal är han? - Åh gud.
- Vad är det? - Det är min far.
- Vad läckert. - Se på honom.
- Vad då? - Tänk att han lämnade oss för henne.
- Vad är det som är fel? - Jag har inte sett honom på fyra år.
- Jag trodde du sa, I ... - Jag vet vad jag sa.
Far när flyttar du hem igen?
Det gör jag inte, raring.
Mor säger att om du vill, så får du för henne.
- Det tror jag inte din mor har sagt. - Det gjorde hon.
Det kommer inte att ske, raring.
Men det betyder inte, att jag älskar dig mindre för det.
RING TILL MIG VÄNLIGA HÄLSNINGAR // FAR
Vem tror han att han är? Han försvinner i fyra jävla år, -
- och så kommer han här för att fotografera sin ideall dotter.
Han har ingenting att göra här. Det borde han kunna förstå.
- Du borde säga något till honom. - Vad skulle det va?
- Det vet jag inte. - "Hur är din nye jävla älskling?"
- Din far älskar dig. - Du vet inte hur det var.
Då jag var 8 år, såg vi The Last Waltz. Han var fylld med piller.
Vi såg fan i mig filmen tre gånger, innan han vaknade.
Vem gör något sådant?
Det visste jag inte.
Min artikel var ren önsketänkning.
Jag skrev det jag önskade skulle ske.
Och det sätt folk pratade om den på, fick den att verka verklig.
Det kan den bli.
Nej, det var en dröm, jag klamrade mig fast för länge.
- Jag har ingen användning för honom längre. - Ska du med in?
Nej, jag lovade min redaktör artiklen i nästa vecka.
Herre Gud, klockan är fyra på morgonen.
Förlåt. Musik hjälper mig att koncentrera mig.
Springsteen är en garage poet.
Man känner svedan i hans stämma, stingetet i hans gitarr.
När han sjunger, ser jag dimmiga gator.
Älskande, hand i hand. Bulliga skärmar.
Han har skit under naglarna och klarsynta ögon.
Lizzie, du har inte sovit på flera dagar.
Mitt språk var perfekt förut. Jag ska nog få tillbaka det igen.
Hans ord hamrar ut en historia tilt ens hjärna, -
- men gitarr och stämma går rakt in i hjärtat.
Musiken ljuder ut från hans inre, och världens kamp tränger fram.
Springsteen är en garagepoet. Musiken ljuder ut från hans inre.
världens kamp tränger fram ...
Har hon inte sovit ännu.
Lizzie?
Lizzie!
Jag vet inte vad jag ska säga, men du har börjat att lukta.
Det här är viktigt.
Inte lika viktigt som din hälsa. Du måste sova.
Låt mig vara! Jag ska bara skriva färdigt detta.
Jag kan skaffa dig något lugnande.
Noah, ge mig det.
Det är ju bara kruseduller.
Sluta!
- Hon har blivit Harvards uteliggare. - Någon måste hjälpa henne.
Hon behöver läkarhjälp.
Lizzie, du måste lugna dig.
Så lät det inte när du hade kuken i min mun.
Har du tagit något de senaste 24 timmarna?
Jag sniffade nog lite kokain ooch rökte på en hövding, -
- men det var enbart för att få ecstasyen till att verka längre.
- Har du inte glömt något? - Kanske ett par öl.
Har du övervägt att du kanske har psykiska problem?
Mitt psykproblem är, att jag behöver något lugnande, -
- så jag kan komma ur min kokaintrip.
Sedan då?
Så du gillar inte att komma hit, och du vill inte prata.
Du behöver inte säga något, som du inte har lust till, -
- men om du inte pratar med mig, kan jag inte hjälpa dig.
Du ska inte föreslå terapi. Jag är bevis på att det inte funkar.
- Så vad gör du här? - Mina vänner tog mig hit.
Och det hade inget med dig att göra?
Har du tänkt ge mig något, doktorn?
Nej, inte i dag.
Jag faller. Jag kan inte ens skriva klart min artikel.
Det är mest bara kruseduller. Jag har inget originellt att säga.
Skrivandet kan inte rädda mig. Självaste Harvard kan inte rädda mig.
Hur ska jag undkomma mina inre demoner?
- Sög hon av dig? - Ja, hon sög av mig.
Ditt svin. Hur fan kunde du göra så?
Lizzie, stanna.
Lizzie, jag slår ihjäl dig.
Jag slår ihjäl dig, ditt miffo.
Sam har berättat allt. Ljög du om din oskuld?
Du förstår inte. Det var ett misstag.
Påstår du att det var ett misstag?
Det var bara, du vet ...
- Säg det nu! - En misstags avsugning.
Va fan. Jag kan mörda dig.
Det finns en klassisk rad i Hemingways "Solen går sin gång", -
- där Mike Campbell blir utfrågad om, hur han blev bankrutt.
Han svarade: "Gradvis och så plötsligt. "
Så är det också med en depression. Man vaknar och är rädd för att man lever.
- Tänk att vi är tillbaka här igen. - Tror du jag vill leva så här?
Jag vet inte snart.
Jag trodde det skulle gå.
Jag var så stolt över att du kom in på Harvard.
- Är det för att jag inte har besökt dig? - Nej, mor.
- Jag trodde vi hade kommit vidare. - Mor, det har inget med dig att göra.
Du har inte gjort något.
- Varför har de flyttat dig hit? - Jag bad om ett enkel rum.
- Varför det? - På grund av min mentala instabilitet.
Jag sa att jag inte kan bo tillsammans med andra människor.
Sa du det?
Lizzie, alltså. Din utbildning. Den här möjligheten.
Förlåt, mor.
Jag kan inte hantera det här.
Det är för mycket. Det är vansinnigt.
Jag orkar inte det här längre!
Nu lyssnar du!
Jag uppfostar henne helt för mig själv!
Det är jag som gör allting utan att få någon ära!
Du tar alla besluten, och så får du bakslag, eller hur?
Vad fan snacker du om? Du gör inget för henne!
Du ser henne inte en gång!
Du tar henne inte med på semester. Du har henne inte på helgerna.
Vad fan gör du för henne?
Jag har skickat henne på terapi, och du fiser runt på Manhattan!
Ditt jävla svin! Jag hatar dig!
Jag hatar dig, jag hatar dig, ditt jävla svin!
- Vad är det med dig? - Inget.
Åh gud, du är väl inte ...
Gravid? Nej, mor jag är inte gravid.
- Det är inget problem i dag. - Du får inte säga så.
Vad är det då?
Jag förstår dig inte, Lizzie.
Här är smutsigt. Jag hjälper dig med att städa.
Nej, mor.
Jag har inte någon enkel lösning.
Jag vet inte, vad jag ska göra. Jag har tagit ledigt ett par dagar.
- Det kan du inte göra. - Jag vill hjälpa dig.
- Jag har vid gud inte råd, men ... - Jag har det mycket bättre ensam.
Om jag hade vetat att du skulle reagera så här ...
Lyssna, jag är tvungen till att plugga.
Jag har arbetat hårt, och jag har haft en svår tid.
Jag ska bara koppla av ett par dagar.
- Jag är så bekymrad för dig, Lizzie. - Jag lovar att vara rädd om mig.
- Jag kommer och besöker dig. - Jag har sett nog.
Vi kan göra New York tillsammans. Det lovar jag.
Det är bara en massa arbete, som jag är tvungen till att göra färdigt.
Kom till din födelsedag.
Ja. Jag lovar att komma hem till min födelsedag.
Så firar vi det.
Vi har en fest.
Jag kan baka den där päron tårtan, som du gillar så mycket.
Det vore toppen.
Jag älskar dig verkligen, -
- men om du vill komma in, så måste du hålla dig ifrån sprit och droger.
- Det menar du inte. - Absolut. Du ska bara säga nej.
Det finns ingen anledning att vara här, om man är nykter.
Jag vill förklara för Noah, hur slutkörd jag är.
Till och med i mina drömmar. Att jag vaknar och är trött.
Att jag drunknat av en svart våg.
Men jag kan inte skriva, -
- och han vill egentligen inte veta något om det.
- Var så god. - Tack.
Hejsan.
Ruby, det är för enkelt. Vi måste prata om det.
Helst inte.
Jag är ledsen. Det vet du.
- Jag har ingen ursäkt. - Varför gjorde du det då?
Jag är bara helt "offside".
Jag är en defekt modell, -
- men det märker man inte, förräns man har känt mig ett tag.
Några dagar när jag vaknat så känner jag mig helt tom, -
- så att jag gör vad som helst, för att känna annorlunda.
När vi är tillsammans så mår du bra. Då är du så ...
- Jag bluffar. - Det gör alla då.
Inte som jag.
Vi har alla våra dåliga dagar.
Det är vad folk säger,när de inte vet vad dom ska säga längre.
Fan, jag kan inte heller komma med några bra förslag.
Folk tycker om dig.
Jag önskar att någon kunde förstå mig, men det gör de inte, -
- och det gör bördan ännu värre att bära.
Jag vill gärna hjälpa dig. Jag vet bara inte hur.
Jag kan vara utan ditt kamrat snack just nu.
Herre Gud lyssna på mig. Jag ser bara den mörka sidan av allt.
Stackars Ruby. Jag dödar hennes glädje.
Se på hennes ledsna, modlösa utryck.
Jag vet inte vad jag ska säga.
Hur vore det med: "För helvete. Tillkalla expert hjälp"?
Det här måste vara Freud-delen, där ingen av oss säger något, -
- och plötsligt står det klart för dig, att "du vill i säng med din far".
- Så du vill inte i säng med din far? - Nej.
Och jag vill inte heller tala om min barndom.
Jag vet inte varför jag är här.
Varför kan du tänkas att vara här?
Jag kan inte skriva.
Vad skriver du om?
Jag skriver historier, dikter, artiklar. Jag har fått ett journalist leg.
Jag har alltid skrivit. Det är jag tvungen till.
Hur länge sedan är det du slutade att skriva?
En månad sedan.
- Vad var det första, du skrev? - En dikt.
En dikt? Om vad?
Min far.
- Kan du minnas något hur den gick? - Jag vill ju inte tala om min barndom.
Det känns så dumt att sitta här i terapi. Många har haft en värre barndom.
Nu talar vi inte om andra utan om dig.
Så mycket erkänner jag: Det är jag som är problemet.
Jag bekymrar mig om att gå i terapi och om att inte att gå i terapi.
Det bekymrar mig, om hon finner mig underhållande nog.
Jag tänker hela tiden, att om jag bara kunde vara normal, -
- bara kunna stå upp på morgonen, så kommer allt att lösa sig.
Vad menar du är normalt?
De flesta sätter på ett plåster, om de skär sig.
- Vad gör du? - Jag bara fortsätter blöda.
Så om man är normal så sätter man bara på ett plåster på såret och går vidare.
Är det inte det som att fungera innebär? Att leva?
- Man fortsätter, oavsett vad. - Är det så du vill leva?
Mamma ...
Kom nu, raring.
Varför sätter du inte upp håret mera? Ditt ansikte är så fint.
Nu är de här.
Kom nu, Lizzie.
Är hon hemma?
Jag behöver någon som kan stänga av min hjärna och sätta igång mitt hjärta.
Jag har långt, brunt hår. Mörka ögon.
Men du möter väl en massa tjejer på herr toaletten.
Aha, ecstasy-gudinnan.
Ja, tänk att du minns det.
Kan du vänta lite.
- Mormor och morfar är här. - Jo tack, jag hör det.
Jag har arrangerat den här festen för att göra dig glad.
Jag fattar inte, hur du kan behandla mig så här.
Mor, får jag be om lite privatliv?
Det var min mor. Jag har födelsedag. Hon har kalas för mig.
- Läckert. - Det är det egentligen inte.
Det är hon och mina Mor föräldrar. Jag har inte hälsat på dem ännu.
- Undrar de inte var du är? - Nu låter du som en söt jude pojk.
Kanske, om jag var jude.
Jag ville bara ringa och säga hej.
- Låt oss mötas, när du kommer tillbaka. - Det kunde vara kul.
Grattis på födelsedagen.
Tack.
Rafe anade inte att han blivit utnämnd till att rädda mitt liv.
Rolling Stone Magazine.
Det är den största musik tidningen.
Det är underbart, raring.
Hon ska skriva för dom. Betalt arbete för Rolling Stone.
Betalar dom henne?
Hon har visst skrivit hela natten.
Satt du uppe och skrev i natt, raring?
Jag har inte skrivit på flera månader.
Hon arbetar alltid på ett eller annat. Hon vill inte tala om det.
Som om du någonsin har läst något av det.
- Det är inte särskilt artigt. - Vill du ha en?
- Vad är det för fel på henne? - Det är inget fel på henne, mor.
- Hon är full. - Självklart är jag full.
- Hon är bara trött. - Hon är bara skinn och ben.
Hon är övertrött. De jobbar så hårt där uppe.
- Går hon på droger? - Gud, jag önskar jag gick på droger.
- Sa hon, att hon ... - Allt är i sin ordning.
Mamma tro mig, gick jag på droger så hade jag sagt det.
Folk uppför sig inte så om dom inte går på droger.
Det gör jag visst.
Jag är ledsen, mor.
Jag drömmer om allt det, jag ville önska att jag hade sagt.
Det motsatta av det, som kom ut ur min mun.
Jag önskar att jag hade sagt: "Förlåt mig, mamma. Hjälp mig. "
"Jag vet att jag inte kan uppföra mig så här. "
- Hur har födelsedagsbarnet det då? - Du ringer en dag för sent.
Du vet, hur det är.
Jag trodde att jag skulle få prata med din sekreterare nu, -
- när du skriver för Rolling Stone.
- Har du läst den? - De ska vara glada för att de har dig.
De här människorna har koll, och de kan se en talang på långt avstånd.
Jag får nog uppdrag i hela landet, så kanske kunde jag besöka dig.
Vem pratar du med, Lizzie?
- Inte någon. - Vem är det?
- Du ska inte lyssna på henne. - Sluta nu, mor.
Se på dig själv.
- Du är ju helt förälskad i han. - Förstår du varför jag inte ringer?
- Var fanns han under hela din barndom? - SLUTA!
- Jag ville bara tala med han. - Mitt tålamod är snart slut.
Jag har arbetat extra. Jag går aldrig ut.
Jag köper aldrig kläder. Alla våra pengar går till din terapi.
Det är ju far som betalar.
Tror du det är han som betalar?
Tror du det?
Han betalar inte så mycket som en cent!
Inte en endaste litet rött cent!
Det är inte sant.
Ska jag visa dig? Vill du se?
Vill du se hur mycket jag betalar för din senaste termin?
Var så god. Se på dem.
Så. Se bara på dem.
Vill du se hur mycket jag betalar henne doktor Sterling?
- Förlåt. - Nu ska du inte prata dig ur detta.
Fråga henne vem det är som betalar!
Det är mitt eget fel, som jag har skämt bort dig.
Jag gör allt för att få dig på Harvard, och så kommer du hem och liknar ett lik!
Jag vet det. Förlåt.
Varför vill han inte?
Jag vet, raring. Jag vet.
Jag hatar mig själv, och jag hatar allt det jag gör!
Lizzie, det gör inget.
Det är fruktansvärt.
Jag sårar alla dom som älskar mig, men när han ringer ...
Gud. En fest? Och dina dumma päron tårtor.
- Varför gör du det här? - För att jag inte är din förbannade apa!
Förlåt. Det var inte meningen.
Det var inte meningen.
Förlåt ...
Höll hon festen för sin egen skull?
- Nej, det var nog för mormors skull. - Varför skulle hon göra det?
För att visa henne, att hon är en snäll liten flicka.
Det måste göra ont.
Se på henne. Det här är inte något genombrott.
Min mor betalar dig 100 dollar i timmen för det här.
Det är samma skit snack.
Det är det samma som med han Rafe.
Jag vet själv utmärkt att jag fruktar för att bli avvisad.
Jag vet att det beror på min far.
Men jag kan inte vara hans älskling.
- Varför inte? - Det har jag just sagt.
Du har inte sagt något om Rafe.
Har han gett dig grund till att tro, att han vill avvisa dig?
Visa honom inte hur tokig du är.
- En apa? - Den heter Percy.
- Hon ville ha någon att tala med. - Hon hade ju dig.
- Nej, det var innan. Lyssnar du? - Ja då.
- Jag tråkar inte ut dig? - Jag mötte dig på en herr toalett.
- Du är allt annat förutom tråkig. - Vad är jag då?
Skrämmande.
Ska vi åka på konserten eller vad?
Det vet jag inte. Jag vet inte riktigt var den är.
Du kom för att gå på konsert, och så vet du inte var den är?
Jag sa att jag ville gå på konsert.
- Du vet ... - Vad då?
- Nu är du bara elak. - Nej nej.
Jag sa jag ville gå på konsert, men jag kom för att träffa dig.
Väntar, väntar, väntar ...
Väntar på att han ska ta första steget.
Vet han inte?
Han måste vara min frälsare.
Det är skönt att han är omsorgsfull, passionerad och politiskt korrekt.
Men jag behöver att han kysser mig nu.
Ruby!
Hejsan.
Jag visste inte att du hade bytt rum, jag trodde du bodde här.
Ruby berättade för mig om artiklarna du planerat skriva.
Det har alltid fallit mig lätt.
Doktor Sterling måste ha kallat på honom. Varför skulle han annars vara här?
Troligen för att se, hur läget är.
Om hans lilla flicka klarar sig.
Eller så kanske han saknade mig.
Far, de där räkningarna för min psykiatriska behandling ...
De skickar dem hela tiden till mor, så jag utgår från att du inte betalar.
- Tänk, att du kan fråga mig om detta. - Har du betalt?
Du är kall och avvisande.
Och nu frågar du mig, om ...
- Vad pratar du om? - Om du inte vet det ...
Det gör jag inte. Du gav ett löfte.
Du skriver inte. Du ringer aldrig.
Det är som om jag inte existerar.
- Vem tror du egentligen du pratar med? - Jag kommer till och med på besök.
- Ta dig i röven! - Så säger du inte till din far.
Det var du som stack. Det var du som försvann i fyra år.
Det vet jag. Tror du inte jag känner det?
Tror du jag har det lätt att vara ifrån dig?
Jag hatade den påverkan, det hade på dig, din mor och mig själv.
Jag kunde inte stå ut med att se dig fast mitt i mellan oss.
Pappa, snälla ..!
Du är min far, och du vill inte en gång betala för min terapi.
Även om det inte kostar dig något.
Du ska bara skriva under papprena.
- Det är tio procent. Det är ingenting. - Nej.
- Jag miste allt, då vi skildes. - Det kostar dig inte något alls.
Beklagar. Det är din mors ansvar.
Vill du ha mig till att skära upp mina handleder, -
- så jag kommer in på gratis behandling?
Det här är tufft för mig med.
Det är verkligen tufft.
Jag känner mig så maktlös. Jag ser tillbaka på alla mina fel, -
- och där finns inget jag kan göra. Vad ska jag göra?
Hej på dig.
Kan du gissa vem det är? Vad gör du?
Inte något. Jag är bara ute och går en sväng med nån.
Jag kunde va ute och gå med en flicka.
Du har rätt. Det är en kille.
Han är lång.
Mycket lång.
Självklart är han längre än mig. Hur lång är du?
- Lång nog. - Jag gissar på 1.85.
Långa ögonbryn. Bruna ögon.
Han är intellektuellt sexig.
Va? Ja, jag hälsar han, när jag har lagt på.
Låter bra. Hej då.
Nå, vem föreställer sig nu mig som en sexig intellektuell?
Min mamma.
Hon har bjudit hem oss till jul. Hon har nyss flyttat. Jag åker hem i alla fall.
När jag är tillsammans med honom, så ser jag mig själv göra de här fruktansvärda sakerna.
Jag hatar det, men jag kan inte låta bli.
Om du kunde, vad ville du göra annorlunda?
Då jag så dig ihop med henne, blev jag bara ...
Jag vet att det låter tokigt.
Jag kan inte hjälpa det. Så känner jag det bara.
Förlåt. Det visste jag inte.
Det händer. Snygga kvinnor kastar sig över mig.
- Det är Earl Grey. - Skit. Jag hämtar en ny till dig.
- Glöm det. Jag vill inte ha en ny. - Kan vi få en kopp Earl Grey?
- Jag vill inte ha en ny. - Koppla av. Det är bara en kopp te.
- Låt bli och skrika på mig. - Va inte så löjlig.
- Du knullade henne, eller hur? - Vad för något? Är du sjuk?
- Du ska inte skrika åt mig. - Vad är problemet?
Så knulla henne då, om det är det du vill.
Stick!
Lizzie, sluta nu. Förlåt.
Förlåt. Jag var inte klar över, hur upprörd du var.
Det är inte ditt fel. Det är mitt fel.
Du tänker lämna mig eller hur?
Nej, jag skulle aldrig kunna ...
Jag älskar dig.
Varför det?
Det finns ingen känsla, -
- som du känner så in till ditt innersta väsen.
Du är fantastisk.
Nu förstår jag varför människor ibland vill döda dom de älskar.
Äta upp deras älskade.
Inhalera askan av deras döda älsklingar.
Det är det enda sättet man kan äga en annan människa på.
Min mor kommer älska dig.
- Vill du ha juice? - Visst.
Lizzie, lyssna. Jag kan inte följa med dig hem till jul.
Det har skett något med min mor, så jag är tvungen att åka hem.
Men det är ju jul. Jag behöver dig där.
Jag vill det med, men jag kan inte va på två ställen samtidigt.
Jag kan komma och hjälpa till med din mor. Det kommer min Mamma förstå.
- Din mor har nyss flyttat in. - Men jag vill ju va med dig ju.
Men just nu behöver din mor dig.
Det är en komplicerad situation.
Min mor har svårt för främmande människor.
Jag står mitt i en massa skit, som gör att jag inte mår bra.
Jag vet det.
Förlåt.
Jag älskar dig, och jag vill hjälpa dig.
Du hjälper mig, Lizzie.
Bara jag vet att vi ses igen.
Vi ska va tillsammans hela nästa lov, eller hur?
Han bad mig va stark för hans skull.
Det gjorde jag, och jag var verkligen det.
Jag gav han en farväl kyss. Jag gjorde det så enkelt för honom, -
- och det gjorde det faktisk för mig med.
- Och vi är bägge glada. - Härligt.
- Har du fått allt på plats? - Ja, det är inte så mycket.
Lägenheten ligger åt syd sidan. Jag har sol hela dagen.
Och den är mycket lättare att hålla ren.
Jag tror du kommer gilla ditt rum.
Jag ska väl packa upp mina saker.
- Jag har inte lagat någon mat. - Det gör inget.
Jag ska betala igen henne någon dag. Det svär jag.
- Ville din vän inte ... - Det var nån familje kris.
- Men han hade tänkt komma? - Ja.
Han var tvungen att åka hem till Texas, för ...
Han heter Rafe.
- Det är ett fint namn. - Du kommer gilla honom.
Han ser bra ut, han är snäll, och så är han jude.
Han arbetar verkligen hårt.
- Kanske nästa gång. - Ja, han ville gärna träffa dig.
- Han står sin mor väldigt närma. - Det var ju gulligt.
Jag måste ringa.
- Det är typ tionde gången. - Och vaddå?
Du driver han till vansinne. Han blir sur.
Du vet inte vad du pratar om. Kyss min röv .
Fru Stevenson? Det är Lizzie.
Jag är en av Rafes vänner. Är han hemma?
Är han upptagen? Kan du säga att det är viktigt?
Varför svarar han inte?
Jag skulle aldrig göra så mot honom.
Hur mådde han?
Han var inte hemma.
Undrar om han ligger vaken om nätterna och saknar mig som jag saknar honom?
Har du någonsin älskat någon, Ruby. Jag menar verkligen älskat?
Självklart.
Det tror du bara. Du skulle bara veta.
Men det gör du?
Äkta kärlek är totall. På liv och död.
Man vet att man inte kan leva ensam, för behovet är så totallt.
Så fullständigt.
Du har bara upplevt sex.
Herre Gud. Du blev sur på mig över det där med Sam.
Men du älskade ju inte Sam. Hur skulle du kunna det?
Är jag elak? Kan du inte ta det, når du är så smart brud?
Jag gråter inte, för att du är elak.
Jag kan bara inte föreställa mig, hur ont det måste vara att vara du.
Du, jag är på flygplatsen.
Nej, jag står på flygplatsen i Austin.
Åh gud, jag har blivit den ultimata mardröms flickvännen.
Måste du inte ringa till din mor, så hon vet att du är okey.
Det kan jag inte.
Kommer du ihåg när jag sa att det inte var en så bra idé du kom hit?
Om du bara älskade mig tillräckligt.
Det finns en sak jag inte har sagt.
- Titta inte på mig så Lizzie. - Säg det nu bara.
- Det är inte som du tror. - Din lilla hor bock.
Det är min syster, okey?
Så du är från New York?
Manhattan. Jag är uppvuxen på Övre West Side.
Rafe visade mig dina artiklar. Inte dåligt för att vara en förstaårsstudent.
Ellen ...
Va snäll och sluta nu. Låt oss äta nu.
Du lovade mig att gå och lägga dig.
Så ja. Kom.
Ellen, gå och lägg dig nu, så går vi till parken i morgon.
Snälla, vill du inte? Ska vi gå till parken i morgon?
Vi måste kanske ta henne till läkaren.
Jag vet inte hur det ska sluta annars.
Vad är det för fel?
Tänder du på det här?
På vad?
Blir du upphetsad av det här?
- Vad pratar du om? - Du gömde henne från mig.
Tror du inte, det säger mig en hel del?
Herre gud ...
Du är nått monster som tänder på andras olycka.
Du är ju sjuk. Du är verkligen sjuk.
Säg att det inte är sant.
Rafe, kom nu.
Jag hämta bilen.
Hur går det, mor?
Vad tror du själv? Tänker du dig aldrig för, Lizzie?
Förlåt. Jag var bara tvungen till att ta flyget med det samma.
Vi har haft lite problem, men det är bra igen.
Jag vet att han älskar mig. Han har bara lite familjeproblem.
Han hjälper dem och mig, men han ska hjälpa sig själv först.
- Då ska det bli bra igen. - Det tror säkert.
Jag vet att vi ska få det bra. Tror du inte det med?
Jag kan inte hjälpa dig med det, Lizzie.
Det vet jag.
Jag är ledsen att du måste flytta.
Det vet jag, raring.
Jag lägger på nu.
Ring mig ...
Mor?
... när du har ...
... talat med doktor Sterling.
- Hej då, raring. - Mor?
Jag skulle ha lyssnat på honom.
Han sa ju att jag inte skulle komma hit.
Jag är till mer besvär än nytta.
Men dina studier då?
Älskling, du måste få lite gjort.
Lizzie, det här fungerar inte.
Jag vet.
När jag kommer tillbaka så hämta jag ditt examensschema.
Det behövs inte.
- Då ringer jag dig. - Nej, du ska inte ringa?
Det här fungerar inte.
Det här är inte mitt liv. Jag vill inte mer.
Vad vill du då? Vaknade du och tänkte, -
- att du ville knulla förstaårs tjejer och ta en massa droger?
Är det vad du vill?
Ja.
Det är precis vad jag vill.
Jag vill festa och jag vill ha kul.
Det var du som sa jag skulle lita på nån. Se nu vad som hänt!
Det har inte något med ...
Jag vill bara ha Rafe tillbaka, och du talar om piller?
Eftersom du har det svårt just nu, har du behov av hjälp.
- Du sa jag gjort framsteg. - Ibland gör det mer ont, innan ...
Du sa jag skulle få ut något av all denna satans smärta!
Och det menar jag fortfarande.
Jag fattar inte att du rekomenderar droger efter allt det här.
Jag rekomenderar dig att prova den här medicinen, -
- så du kan få distans i stället för att mista kontrollen.
Är det inte det du önskar?
Det tar två till sex veckor, innan din kropp reagerar.
Jag vet att du inte märker det, men jag kan redan se att det värkar.
Din mor har ringt. Hon vill besöka dig.
Motorkraften har nu fallit till 94 procent.
Resten av maskinen kör 104 procent.
Tre motorer kör normalt på bränslecellerna.
Hastighet: 2.257 fot i sekunden.
Vad fan gör du? Du ska stjäla min väska.
Challenger går för full kraft.
Rymdskeppet Challenger exploderade i ett eldklot kort efter avfyrning.
Talesmän säger att det inte finns tecken på att de sju astronauterna ...
Ruby?
Vänta lite.
- Skynda dig, det är allvarligt. - Vad är det?
Min mor har blivit överfallen. Du måste följa med mig till New York.
Nej.
Ruby, jag ber om din hjälp.
Lizzie, jag är färdig med att hjälpa.
Färdig? Hur kan du ...
Jag kan inte. Jag har fått nog.
Jag klarar det inte längre. Det måste sluta.
Eller så är det bara en ny kris i nästa vecka.
En för resan.
Hon vägrar att ta intravenöst Demerol.
Vägrar hon att ta smärtstillande? Kan vi verkligen va släkt?
Hon ska nog va här i ett par dagar, men hon klarar sig.
Hon kommer behöva hjälp där hemma men det ska nog gå.
Det är skrämmande. För första gången är mina tårar slut.
Jag vet inte, vad jag gör.
Att jag ska vara till hjälp låter som ett grymt skämt.
Jag har inte ens höjdskräck längre.
- Du ser mycket friskare ut. - Det säger alla.
Lizzie, jag har det bra.
Det finns ingen anledning till att du inte åker tillbaka till Cambridge.
Sjuksköterskorna säger att du behöver ...
Raring, du ska snart ta examen.
Du behöver någon hos dig. Bara ett par dagar.
Jag har alltid klarat mig själv.
Du får inte åka hem ensam.
- I det andra skåpet. - Ja, vad vet jag ...
Mormor ...
Jag vet inte vad jag skulle ha gjort utan Lizzie.
- Inget av det här hade hänt ... - Så får du inte säga.
... om det inte hade varit för henne.
- Nu har de gått. - Ja.
Jag hade inte lust till att säga farväl.
Jag har aldrig frågat dig om Rafe.
Det är över.
Han vill aldrig se mig igen.
Då Donald lämnade mig, -
- verkade det så otroligt.
Jag kunde inte tro det var sant.
Jag tror jag glömde bort dig, Lizzie.
Du var bara ett barn.
Du var så liten.
Men du behövde mig.
Och det tvingade mig till att ta kontroll igen, om du förstår.
Jag var tvungen att ta hand om dig.
På ett sätt så fick du mig till liv igen.
Och du blev mitt allt.
Jag var så inne med dig.
Du verkade så lovande.
Jag önskade, att det skulle gå så bra för dig.
Och jag kunde inte se, att det inte var bra för dig.
Du ville bara att jag skulle bli allt, -
- och det kan jag inte.
Det kan jag inte.
Lyssna, Lizzie.
Du behöver inte vara något för min skull.
Du behöver inte vara bra för min skull. Förstår du det?
Du behöver inte låtsas.
Jag ska nog klara mig, mor.
Jag ska nog klara mig.
Det lovar jag.
Jag ska nog klara mig.
Och det finns en anledning.
Jag kallar det för knarkar kvart, där jag får mina droger.
Doktor Sterling är min langare.
Det verkar som om alla doktorer langar den här skiten nu.
Det verkar som vi alla lever som ett Prozac folk.
Depressionens förenade stater.
Jag vet inte, vem jag är längre.
Jag har en personlighet, -
- och den är åt helvete, men det är jag.
Jag ser, jag förvandlas till en person, som gör och säger det riktiga.
- Men det är inte jag. - Du känner dig annorlunda?
Självklart, jag går ju på piller. Är det inte det, som är poängen?
Jo, det är det. Du är bara inte van vid ditt nya jag.
- Den kan jag inte vara utan pillrena. - Pillrena ger dig andrum.
Det känns som man lägger på ett lock.
Jag vill att du fortsätter behandlingen, men det är ditt val.
Vill du sluta med medicinen?
Kom här, raring.
Om bara mitt liv kunde vara mer som på film.
Jag vill att det kommer en ängel som i "Livet är underbart" -
- och talar mig ur självmord.
Jag har väntat på det ögonblicket skulle befria mig och ändra mit liv.
Men han kommer inte. Det händer aldrig.
Alla droger, all terapi, bråk, vrede, -
- skuld, Rafe, självmordstankar ...
Det hela var en del av en långsam bättringsprocess.
Liksom jag föll, kom jag upp igen: Gradvis och så plötsligt.
Pillrena var inte en mirake medicin, -
- men de gav mig andrum, det gav mig kraft till att skriva igen.
Men denna gång kändes det inte, som om mit liv stod på spel.
SJU ÅR SENARE BLEV WURTZELS "PROZAC NATION" UTGIVEN -
- OCH BLEV EN INTERNATIONELL BÄSTSÄLJARE.
ENDAST I USA SKRIVS DET UT VARJE ÅR -
- ÖVER 300 MILJONER RECEPT PÅ PROZAC OCH ANDRA ANTIDEPRESSIVA MEDICINER.
Subrip By Crying Freeman Fixed to Swedish By vv65