Sunt o stâncă.
Nu mă mișc.
Încetișor, îmi pun zăpadă în gură,
așa nu îmi va vedea respirația.
Va veni și rândul meu. Îl las să se apropie.
Am doar un singur glonț. Se uită chiar la mine.
Încet, apăs cu degetul pe trăgaci.
Nu trebuie să tremur.
Nu îmi este frică. Sunt băiat mare acum.
Ești gata, Vassili?
Acum, Vassili. Trage!
Trage, Vassili! Trage!
FATĂ ÎN FAȚĂ CU INAMICUL
Traducerea și Adaptarea: RRZXXX
Haideți, ridicați-vă.
În picioare. Pregătiți-vă să urcați în tren.
Tu de-acolo, vino cu mine. Pe aici, prietene.
Toți civilii, coborâți!
Faceți loc, lăsați civilii să coboare.
Ăsta este un tren militar.
Nimeni nu rămâne în tren, doar soldații noștri viteji.
Este un tren spre Stalingrad...
doar pentru soldații Armatei Roșii.
Toată lumea sus!
Toamna anului 1942.
Europa era zdrobită sub cizmele naziștilor.
Al Treilea Reich este în culmea expansiunii sale.
Armatele lui Hitler înaintau spre inima Uniunii Sovietice...
către câmpurile petroliere ale Asiei.
Un singur obstacol mai rămăsese. Un oraș de pe Volga...
unde soarta întregii lumi avea să fie decisă: Stalingrad.
20 septembrie 1942
Gloriosul nostru tovarăș Stalin
a ordonat să nu mai facem nici un pas înapoi.
Poporul Uniunii Sovietice trebuie să fie liber.
Înainte, tovarăși. Nici un pas înapoi!
Ascultați aceste scrisori trimise de mamele din întrega Rusie...
fiilor lor de pe front.
"Volodya, băiatul meu, știu că ceea ce faci este pentru patria ta...
Știu că-ți vei da viața pentru patria ta.
Toți cei de aici știu că nu vei da greș.
Toți cei de aici sunt mândri de tine.
Tatăl tău a murit. Frații tăi au murit.
Răzbună-ne pe hoardele de fasciști."
Nimeni nu mișca! Rămâneți în bărci!
- Înapoi sau trag!
Dați-vă de lângă balustradă, sau tragem. Împușcați trădătorii!
ORAȘUL STALINGRAD Docurile
Haideți, haideți! Mișcați-vă!
Haideți, tovarăși, haideți!
Mișcați-vă sau veți fi împușcați!
Aici, brancardier!
Cel cu pușca va trage!
Doar unul din doi primește pușca.
Cel fără pușca îl va urma!
Când cel cu pușca moare,
cel care îl urmează îi ia pușca și trage!
Cei cu pușca vor trage!
Cei fără îi vor urma!
Când cel cu pușca moare,
cei care îi urmează...
vor lua puștile și vor trage!!
Cel cu pușca va trage!
- Pe aici. - Cel fără pușca îl va urma!
Soldați ai glorioasei Armate Roșii, de acum înainte
vă așteaptă doar victoria sau moartea!
- Cei care se vor retrage vor fi împușcați. - Îmi trebuie o pușcă.
Nu vom avea milă față de lași și trădători!
Atenție!
Aah!
N-avem șanse, tovarăși. Retragerea!
Înapoi!
Retragerea! Retragerea!
În numele Uniunii Sovietice,
nici un pas înapoi sau vom trage.
Nu vă retrageți! Nici un pas înapoi!
- Fără milă! - Dezertorii vor fi împușcați.
- Foc! - Împușcați trădătorii!
Lașii vor fi împușcați!
Nu aveți milă cu lașii!
Ruși, predați-vă. Doar așa vă veți mai vedea casele voastre.
Acesta nu este războiul vostru.
Alăturați-vă camarazilor germani, ei vă înțeleg suferințele...
și le pasă de voi mai mult decât le pasă ofițerilor voștri,
care vă trimit la propria moarte.
Al Treilea Reich nu este dușmanul vostru.
Dușmanul este Stalin și șleahta lui bolșevica însetați de sânge,
ei sunt cei care v-au furat pământul, care v-au deportat părintii--
Foc!
"Dușmanul nu va pune niciodată piciorul pe pământul din Stalingrad"
Vom fi prinși, tovarășe comisar.
Cu permisiunea dvs, tovarășe comisar.
- În care ar trebui să trag primul? - Ar trebui să așteptați
până când se aude o explozie.
- Știi să tragi cu pușca? - Puțin.
Nu trage. Nu trage. Se uită la noi.
Mulțumesc, tovarășe comisar.
Danilov, ofițer politic, clasa a II-a.
21 Infanterie.
"Vassili Zaitsev."
"În această zi, 20 septembrie 1942,
un oier din Urali...
a sosit în orașul Stalingrad de pe malul Volgăi.
Numele lui este Vassili Zaitsev.
Că sute înaintea lui, a venit să răspundă la chemarea tovarășului Stalin.
Înarmat cu o pușcă, l-a făcut repede pe invadatorul fascist să realizeze că
de acum înainte va fi pedepsit pentru fiecare pas făcut pe pământul patriei noastre;
de acum înainte, singurii pași îi va face înapoi."
Ce crezi?
Cred că tovarășul comisar este prea generos.
22 septembrie 1942
Lasă-mă să trec! Lasă-mă să trec!
Din ordinul tovarășului Stalin, nici un civil nu poate părăsi orașul.
Înapoi!
Îndepărtați-vă sau vom deschide focul.
Îndepărtați-vă!
Înapoi!
Înapoi sau tragem!
Înapoi! Stați acolo!
Faceți loc pentru trimisul tovarășului Stalin!
Am primit ordinele.
Le-am transmis tutoror băieților mei.
Dar germanii ne-au zdrobit.
Au artilerie, avioane, tancuri.
- Iar eu, eu ce am? - Datoria sacră să reziști!
Trebuie să te raportez șefului.
Poate preferi ss eviți covorul roșu.
Numele meu este...
Nikita Sergeyevich Kruschev.
Am venit aici ca să pun lucrurile în ordine.
Acest oraș nu este Kurskul...
sau Kievul, sau Minskul.
Orașul ăsta este Stalingrad.
Stalin-grad!
Orașul ăsta poartă numele șefului.
Este mai mult decât un oraș, este un simbol.
Dacă germanii capturează acest oraș,
întreaga țară se va prăbuși.
Acum, vreau ca băieții noștri...
să-și ridice capetele.
Vreau să se poarte ca niște bărbați!
Vreau să nu se mai scape pe ei!
Asta-i treaba voastră.
Ca ofițeri politici, contez pe voi.
Tu, ce sugerezi?
Împușcați toți generalii care s-au retras
și șefii lor de stat major.
D-dati niște exemple.
- D-d-deportati familiile dezertorilor... - Mda, toate astea s-au făcut deja.
Dați-le o speranță!
Aici singură lor alegere este dacă mor de gloanțele germanilor sau de ale noastre.
Dar mai este și altă cale. Calea curajului.
Calea dragostei de patrie.
Trebuie să publicăm din nou ziarul armatei.
Să publicăm istorii magnifice. Istorii care să ridice în slăvi
sacrificiul, curajul.
Trebuie să-i facem să creadă în victorie.
Trebuie să le dăm speranța, mândrie, dorința de a lupta.
Da, trebuie să dăm exemple.
Dar exemple de urmat.
Ceea ce ne trebuie sunt... eroii.
Știi vreun erou pe aici?
Da, tovarășe, cunosc unul.
Ăsta-s eu!
"Vassili Zaitsev." Ăsta-s eu!
Nu, nu visezi. E numele tău.
Te-am pus pe prima pagină.
N-au schimbat nici măcar un cuvânt.
Ai idee ce înseamnă asta?
Nu este ultima pagină, nu este nici a doua,
este prima pagină. - Prima pagină!
Vor retipări articolul nostru peste tot.
În Caucaz, în Crimeea, chiar și în Urali.
Mâine dimineață, când Stalin se va pregăti de micul dejun,
va citi cuvintele srise de mine, va memora numele tău.
Suntem faimoși, Vassili. Lui Kruschev ia plăcut foarte mult articolul.
M-a promovat în conducere.
Iar pe tine în divizia de lunetiști.
- Ei, asta-i bine. - Este foarte bine.
- Este foarte bine. Este minunat. - Este foarte bine!
- Este măreț! - Pentru că am reușit împreună.
- Împreună!
- Eu am făcut aproape toată munca grea. - Oh, da?
- Ai noroc că nu pot să-ți trag una. - Ce înseamnă asta?
Pentru că Kruschev mi-a zis să mă asigur că nu ți se va întâmpla nimic.
- Ești foarte important. - Sunt prea prețios.
Da, ai grijă la... la ochelari, te rog. Sunt noi.
Îmi pare rău, domnule.
- Sunt faimos! Suntem faimoși! - Sunt faimos! Sunt faimos!
Vassili, tânărul păstor din Urali,
l-a omorât pe al 12-lea său ofițer german astăzi.
Era obișnuit să împuște lupi, acum împușca fasciști.
Astăzi, Vassili Zaitsev l-a împușcat pe al 23-lea ofițer german.
Este un exemplu pentru noi toți.
Vassilis l-a împușcat pe cel de-al 32-lea ofițer german.
Numără-i doar pe germanii pe care tu i-ai omorât.
- Astăzi, Vassili Zaitsev... - Uite aici evidenta...
11 însemne personal au fost strânse de lunetistul Vassili Zaitsev.
Din ce în ce mai mulți bărbați și femei, din toate armele armatei noastre,
s-au alăturat diviziei de lunetiști și-i învăța iscusința de la Vassili Zaitsev.
Sunt o stâncă.
respir ușor.
Sunt în fața sa.
Deci tu ești
marele Vassili Zaitsev.
- Mama face cartofi cu șuncă. - Sună bine.
Când te va vedea, nu-și va crede ochilor.
- Câți au fost astăzi? - Doar doi.
Pe ultimul de ce nu l-ai împușcat?
Nu era decât un simplu soldat. Nu merita să-mi dezvălui poziția.
Fii binecuvântat.
Știm cât de multe îți datorăm.
Ne rugăm pentru tine în fiecare zi.
În fiecare seară, ascultăm cum vorbesc despre tine la Radio Moscova.
Mulțumesc. V-ați aranjat bine aici, jos.
Părinții mei țineau mobilă aici înainte de război.
Sacha, lasă pușca imediat.
Este încărcată.
Pe aici, tovarășe comisar.
Mulțumesc, tovarășe.
Bună seara.
Tovarășe Zaitsev?
Dumnezeule, de unde vin scrisorile astea?
De peste tot, dnă Filipov, de peste tot.
Asta-i de la muncitorii din Kouzbass.
Vor să-și boteze mâna după Vassili.
Ai dreptate, hai să începem cu minerii.
Haide, să ne apucăm de treabă.
Dragi tovarăși din Kouzbass,
- Kouzbass. - Vă mulțumesc pentru scrisorile de laudă.
- Lăudă? - L-A-U-D-Ă.
Și... sper să trăiesc să mă ridic...
la așteptările voastre-- Ă-R-I-L-E.
Așteptările.
Vă place literatura germană, dnă Filipov?
totul e în regulă, e vecina noastră.
- Bine, unde rămăsesem? - Tania, avem oaspeți.
Dorința voastră de a numi...
Eu...
T-te recunosc.
El e Vassili Zaitsev.
ți-am văzut poza în ziar.
Îți mulțumesc pentru fiecare lucru pe care îl faci.
- Iar el este prietenul lui, comisarul... - Danilov.
Danilov.
Tania este ca o fiică pentru mine.
Obișnuia să aibă grijă de Sacha când lucram la fabrică.
L-a învățat chiar și germană. Toate cărțile astea sunt ale ei.
- Oh, sunt ale tale? - A studiat germana la universitate.
- La care universitate? - Din Moscova.
Moscova. Moscova.
N-ar trebui să, uh...
Da, hai să continuăm.
Dorința voastră de a numi mâna după numele meu...
este... o mare onoare.
O-N-O.
Da, știu. Onoare.
Foarte bine.
N-ar trebui să băgăm fraza aia cu "nu sunt singurul care luptă"?
Asta... Asta-i o idee... excelență, Vassili.
- O putem folosi și mai târziu. - Oh.
O putem folosi mai târziu.
Lupta voastră cu producția de cărbune...
e la fel de importantă ca a mea.
Nu este nici un "K" în cărbune.
Doar-doar un singur "N"
Oh, spune-mi dacă vorbesc prea repede.
- Nu, nu e prea repede. - Ești sigur?
Mă gândeam dacă acolo nu s-ar mai putea aduce niște îmbunătățiri?
De ce nu te odihnești un pic? Scrisorile astea pot aștepta până mâine.
Ar trebui să continuăm. Nu suntem obosiți.
Mulțumesc, dnă Filipov. Acești oameni...
s-au ostenit să ne scrie.
Mâine poate nu vom mai fi să le răspundem la scrisori.
COMANDAMENTUL GERMAN 21 octombrie 1942
Maiorul Konig, domnule general.
Așteptam pe...
altcineva.
În mod sigur nu pe cineva așa de prestigios.
Îmi imaginez că ai motivele tale...
să te implici în această situație disperată.
Armata mea nu este proiectată pentru genul ăsta de luptă.
Ieri, din nou, a trebuit să promovez...
25 de sergenți care să-i înlocuiască pe ofițerii omorâți de lunetiștii ruși.
Acești lunetiști îmi demoralizează oamenii.
Orașul ăsta nu mai este decât...
un morman de ruine.
Dar fuhrer-ul persistă.
O făcut din asta o problemă personală între el și Stalin.
Dar trebuie să credem în instinctul fuhrer-ului.
Întotdeauna n-ea condus către victorie.
Ar trebui să fim acasă până la Crăciun.
Ce ai de gând să faci ca să-l găsești pe rusul ăsta?
Voi face în așa fel încât el să fie cel care mă va găsi.
Vassili. Vassili.
- Haide, e timpul să te trezești. - Ce?
Au probleme în sectorul magazinului. Au nevoie de noi. Haide.
Privește, Vassili, se ascunde în magazinul universal. Acolo.
A mers departe dimineața asta.
Ne-a dat jos cinci ofițeri, plus doi mitraliori.
Privește, al treilea etajr, a patra fereastră din stânga.
A patra fereastră din stânga.
Îl vezi?
Mda, îl vădm.
Acolo, l-ai lovit!
Frumoasă lovitură.
Să mergem să-i luăm însemnul personal.
La revedere, tovarășe comisar.
Mulțumesc pentru ospitalitate, dnă Filipov.
Poți împrumuta orice dorești.
Nu știu ce mi-ar zice la comandament...
dacă aș intra cu un braț plin de Goethe și Schiller.
Ai acolo și ceva Marx.
Ai fost repartizat la apărarea civilă din districtul 12?
Nu, m-am oferit voluntar.
Ce coincidență să te întâlnesc așa.
Tovarășul Kruschev îmi spunea chiar ieri...
câtă nevoie avem de operatori care vorbesc germană.
Nu pot. Miliția noastră e responsabilă fată de oamenii din acest cartier.
Și așa nu avem destui oameni.
Îți voi da o duzină de soldați pentru fiecare vorbitor de germană.
Prefer să rămân și să lupt.
Și lucrul la Comandament este tot luptă. Și vei fi mult mai folositoare acolo.
Stai aici. Acoperă-ne.
- În regulă. - Să mergem.
Ai grijă.
Ludmilla, haide.
Verifică scările.
Este o capcană.
Știu.
Înapoi.
Este încă aici.
- Vin direct spre noi! - Ludmilla,
stai unde ești, este undeva pe acolo.
Trebuie să ieșim de aici!
- Trebuie să ieșim de aici! - Stai unde ești!
Ce vom face?
Ludmilla, stai unde ești!
La dracu, am plecat.
Ludmilla, nu!
Ce înseamnă asta?
"Păstorul din Urali a primit nouă sa pușca cu lunetă,
o Mosin-Nagant 7.62, cu telescop P.U.-3.5.
Mândrie a preciziei producției sovietice."
- Am văzut arma aia de aproape. - Chiar așa?
Chiar am atins-o. Îl cunosc bine pe Vassili Zaitsev.
COMANDAMENTUL SOVIETIC Zona de debarcare
Ludmilla și Anton au fost uciși astăzi din vina mea.
Nu, sunt sigur că nu-i adevărat.
Era acolo un lunetist german. I-am dus chiar în capcana întinsă de el.
- Ce altceva poți să-mi mai spui? - Nu recoordonează.
Un lunetist care nu recoordonează nu-i normal.
A fost foarte bun. N-a fost felul în care trăgea, era instinctul său.
A fost cu un pas înaintea mea tot timpul.
Asta pentru că știe totul despre tine.
Numele lui e Konig, maiorul Konig.
L-au trimis aici să te o...
să te găsească.
Încă nu știm dacă informația este de sigură.
Se pare că a bătut drumul de la Berlin până aici ca să te oprească.
Le-ai cauzat atâtea nopți albe că l-au trimis pe cel mai bun.
- Noi ce știm despre el? - Este maior în Wehrmacht.
Este directorul școlii de lunetiști din Zossen.
Koulikov l-a avut ca profesor la Zossen înainte de război.
Îi cunoaște toate trucurile. De acum înainte va merge cu tine peste tot.
Un nobil din Bavaria care vâna cerbi...
împotriva unui păstor din Urali care bracona lupi.
Este mai mult decât o confruntare între două națiuni.
Este esența luptei de clasă.
Îmi pare bine că ești așa de fericit.
El are toate avantajele. Data viitoare vei fi mai bun.
Nimeni nu trage ca tine, Vassili.
Tania a fost transferată.
Mă duc să văd dacă sunt gata să te întâmpine.
- Bună. - Arăți isteț în noua ta uniformă.
Ai grijă să nu ți-o ia înapoi după ce termini.
Mda, probabil așa va fi.
Am auzit zvonurile despre german și vreau să-ți urez noroc.
Îți mulțumesc. Am nevoie.
Din ceea ce îmi spune tovarășul Danilov, tu vei învinge.
Hmm.
Este timpul.
- Vassili! Vassili! - Vin-o să te îmbrățișez.
- Privește spre mine.
Pune-ți boneta, arăți mult mai eroic.
- Pe aici, tovarășe Zaitsev. - Îl iubesc pe flăcăul ăsta.
Vassili, este adevărat că ești voluntar pe front?
Câți ani ai, Vassili?
Știi ce înseamnă acest duel pentru țara ta?
Este adevărat că ai omorât primul lup când aveai 5 ani?
Ești mândru că ai fost provocat de cel mai bun lunetist din Germania?
Germanii au început deja să se scape în pantaloni.
Haide, băiete, spune-ne cum vei trata cu neamțul.
- Sau mai bine nu. Spunei șefului. - Încă o întrebare, vă rog.
Îi plac poveștile bune de vânătoare.
Uită-te la el cu mândrie,
pentru că și el se uită la tine.
Întreaga țară se uită la tine.
Iartă-mă, iartă-mă, bunicule.
23 octombrie 1942
Deci nu este lupul cel care alege terenul de vânătoare...
ci vânătorul.
Dar sunt sigur că bunicul tău te-a învățat asta.
Exceptând cazul de față,
când eu sunt jocul.
În orice caz, ceea ce vom face astăzi...
va fi să momim lupul să iasă din vizuina sa...
și să-l aducem unde vrem noi.
Viața ta este valoroasă. Tu treci primul.
Nu, nu. Vom face cu schimbul. Data viitoare va fi rândul tău să treci primul,
apoi al tău, Volodya.
Fiu de cățea!
Ăștia erau pantalonii cei noi. Abia îi luasem ieri de la un căpitan din 25.
16 luni am petrecut în Germania la scoala din Zossen.
Bineînțeles, erau zilele când eram prieteni cu friții:
când Joseph al nostru și Adolph al lor...
mergeau braț la braț.
De aici până la sârmă, 160 de metri, da?
155.
Nu contează. Asta îi va face să-l trimită pe băiatul cu reparațiile.
Să recoordonăm.
Aah!
Hei, Volodya!
După ce ne-au invadat germanii,
n-a mai fost aceeași atmosferă.
M-au aruncat în închisoare.
Ce ai făcut în Germania?
Scuzați-mă, am zis, dar tovarășul Stalin m-a trimis acolo.
Nu-l amesteca pe liderul nostru glorios în trădarea ta.
Mărturisește, spion nenorocit! Mărturisește.
Și bang! Bang, bang, bang!
Ei bine, nu aveau seceră, aveau doar ciocanul.
Și bang. Mi-au scos toți dinții.
E adevărat, băiete. Nu-ți face iluzii.
Ăsta-i terenul socialist și fericirea universală pregătite pentru tine.
Hei! E băiatul tău cu reparațiile.
L-am dat jos.
E timpul mesei, nu-i așa?
Eu plec.
Ei bine, du-te, Volodya,
și încearcă să nu o verși pe toată la întoarcere, bastard marxist.
Activitatea lunetiștilor inamici în ultimele 24 de ore, dle maior.
Două santinele în sectorul gării.
Un observator de artilerie în sectorul nordic.
Un locotenent din 24 Panzer în sectorul fabricii.
Trei depanatori de telefoane în sectorul caselor muncitorilor.
Mi-au mai spus că au prins un prizonier care v-ar putea interesa.
Sper că încă mai poate vorbi.
Domnule?
Nimic. Mulțumesc.
Deci... Volodya... ai de gând să ne spui în care clădire se află?
Nu am cum să știu acest lucru.
Este tot timpul în mișcare.
Sare dintr-o clădire în alta.
La ce etaj?
Nu știu.
Rămâne de văzut asta.
Dezbrăcați-l.
Puneți-l într-o uniformă de-a noastră.
Vezi tu, germanii sunt perseverenți.
Ăsta-i lucrul bun la ei.
Omule, trebuie să admiți că atunci când le intră ceva în cap--
Ai dreptate.
Hai să vedem dacă ne-a sosit clientul.
Ești gata?
Îmhm.
Iar acum, faimosul păstor din Urali,
pe care maiorul Konig îl crede un idiot,
scoate capul să se asigure că și-a atins ținta.
Maiorul Konig îl vede.
țintește spre casca lui.
Trage.
Își demască poziția și este împușcat la rândul lui
Doar dacă... maiorul Konig nu trage...
pentru că nu este acolo.
Koulikov!
Nu crezi că este ciudat, ăsta, ultimul?
L-au trimis să fie împușcat la fel ca ceilalți.
Nu este normal.
Nu fără artilerie, fără să încerce să-l acopere.
O, nu, eu sunt cel care a fost prost.
Ăștia nu dau nici un rahat pe băieții cu telefoanele.
Vreau să zic, este la fel cum ne purtăm noi cu ucrainenii.
Niciodată nu vor deranja un maior pentru câțiva nenorociți.
Mâine vom împușca niște generali.
Cine este la rând?
Cred că eu.
O, ești mare trișor!
Nu poți să-l păcălești pe Papa Koulikov.
Nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu, este rândul meu să trec primul.
Și este rândul tău să capeți o gaură în pantaloni.
Pentru victorie.
Povestea asta cu lunetiștii durează de prea mult timp.
Ce are de gând micul tău frieten să facă în privința asta?
Testează, tovarășe Kruschev.
Le pune nemților tăria la încercare.
Se pregătește meticulos.
Vodkă... este un lux pe care ni-l permitem.
Caviarul este un lux pe care ni-l permitem.
Timpul, NU.
Este conștient de asta, tovarășe Kruschev. Amândoi suntem.
Vă asigur că va reuși.
Bine.
Se pare că sunteți destinați să aveți succes.
Văd că te țin ocupată.
Am luat asta din bucătărie.
Este de la recepția de ieri. Am crezut că dnei Filipov s-ar putea să-i placă.
Um, va fi încântată. Drăguț din partea ta.
Sunt mai mulți, dacă cumva ți-e foame.
Ești evreu, nu-i așa?
Nu este nimic în religia ta care zice că nu poți mânca nisetru.
Tatăl meu a avut o premoniție că toate aceste lucruri se vor întâmpla.
Te referi la război?
El a înțeles că trădarea evreilor merge adânc.
Stângea bani ca să cumpere ceva pământ în Palestina.
Zicea că este singurul pământ căruia îi aparținem cu adevărat;
singurul pământ pe care avem datoria să-l apărăm.
A insistat să învăț să trag cu pușca.
Am învățat să trag.
Știu că în timp de război sentimentele personale trebuie date la o parte, dar...
vreau să-ți cer o favoare.
Sigur. Cere-mi orice.
Vreau să fiu repartizată pe front.
Ce s-a întâmplat, Tania?
L-a împușcat.
L-a împușcat chiar când a sărit. Și a sărit primul.
L-a împușcat din aer.
A fost o lovitură imposibilă.
N-am mai văzut așa ceva.
Ai promis oamenilor o victorie pe care eu nu o pot obține.
N-am nici o șansă împotriva acestui om.
Nu trebuie să vorbești așa, Vassili.
Și dacă îți spun că am găsit o cale să-i urmărim mișcările?
Avem pe cineva, Vassili.
Cineva apropiat lui care ne dă informații.
Data viitoare vei fi cu un pas înaintea lui.
Promit.
Vreau să-ți cer o favoare.
Mie?
Este vorba despre Tania.
Intră.
Nici măcar nu știe că exiști.
Dar în acest moment, tu ești aproape de el cum nu mai este nimeni pe acest pământ.
Îi vezi fața prin lunetă.
Vezi chiar și dacă s-a râs de dimineață sau nu.
Vezi dacă este căsătorit după verigheta pe care o poartă.
Nu este ca și cum...
ai trage doar într-o siluetă din depărtare, doar într-o uniformă.
Este fata unui om.
Aceste fete nu-ți dau pace.
Se întorc și-- sunt înlocuite de și mai multe fete.
Danilov ți-a cerut să-mi spui asta?
Te place foarte mult. Cred că ar fi încercat orice să te facă să te răzgândești.
Nu ți-a spus de ce am cerut transferul?
Nu.
Azi dimineață, a sosit la Comandament o listă.
Era o listă cu civilii care au fost...
încărcați ca vitele în convoiul spre Germania...
ce a părăsit Stalingradul acum trei săptămâni.
Părinții mei erau printre ei.
Dupăr 30 de kilometri, soldații germani...
au oprit trenul și i-au obligat pe toți să coboare.
În mijlocul unui pod, i-au legat pe toți la un loc,
doi câte doi.
Mame cu fiice.
Soti cu soții.
I-au... i-au aliniat de-a lungul liniei
și au tras câte un singur foc în fiecare pereche...
să nu consume gloanțele.
A mers.
Trupurile celor care mureau îi trăgeau pe cei vii sub ape.
Știu că au murit împreună.
Niciodată nu ar fi stat despărțiți.
Asta-i pușca lui Koulikov. Este o pușcă... bună.
Îți mulțumesc.
Știu cum își părăsește ascunzătoarea.
Trece prin fabrica de tractoare.
Fabrica de tractoare este mare.
Știu exact pe unde. Se târăște printr-un jgheab
de sub grătarul de la cuve,
apoi iese afară prin atelier.
Între ele este un spațiu în care este descoperit.
Este sub o țeavă mare de fier prin care poți merge în picioare.
5 noiembrie 1942
Noroc, tovarășe.
Știu exact unde mă așteaptă.
Va fi la ieșirea de la țeava mare, lângă jgheabul de scurgere.
Îl vom prinde din spate.
Prin conductele astea vom ajunge în cealaltă parte a atelierului.
Vino după mine.
Ia-o pe acolo. Eu o să merg pe aici.
Bine?
Rahat!
Sergei, ar trebui să te întorci.
- Nu, sunt bine. - Du-te înapoi.
Nu, du-te tu!
țineți picioarele ascunse.
Haide. Haide. Haide.
Tovarășul Stalin vă cere un ultim efort!
Soarta patriei-mamă este la răscruce!
Soarta tuturor acelora pe care îi iubiți și doriți să-i păstrați!
Pentru ei vom luptă astăzi.
Ascultă-mă, Tania. Germanii aruncă asupra noastră tot ce au.
Dacă sunt norocoși, doar un soldat din 10 se va mai întoarce viu înapoi.
Ai studii înalte. Știi limbi străine.
Orice interceptare pe care o traduci salvează sute de vieți.
Orice mesaj pe care l decodezi omoară sute de nemți.
Ai datoria să supraviețuiești.
Vassili s-a născut să tragă cu arma. Este ceea ce știe.
Tu și eu ne-am născut pentru scopuri diferite.
Dacă Vassili ar fi fost aici, ți-ar fi spus același lucru.
Unde este? Unde este Vassili?
ține capul jos.
- Spune-mi unde se ascunde. - Stai în conducta aia, Tania.
Stai acolo. Stai acolo! Lasă capul jos!
Ușurel.
Nu trage.
Este acolo.
Vezi stâlpul ăla din fața ta?
Vreau să te duci în spatele lui.
Du-te.
Tania, vreau să găsești o bucată mare de geam.
O bucată de geam.
Vezi cuptorul...
din spatele meu, în stânga fabricii?
Da? Nu te-am auzit.
- Da. - Da.
Vezi...
cele două aerisiri?
- Da. - O vezi pe cea...
cu un grilaj rupt?
Da.
Asta este ceea ce vreau de la tine.
- Ești pregătită? - Da.
Trei... doi... unu...
Bună, Sacha.
A fost chiar acolo unde ai spus tu că va fi.
Aproape acolo.
Este foarte inteligent.
Povestește-mi despre el.
De ce l-a învățat bunicul lui cum să tragă cu pușca, și nu tatăl său?
Tatăl lui este mort. La fel și mama sa.
Vorbește despre tatăl său?
Nu. Nici nu l-a cunoscut.
A fost la vreo scoală?
Știe să scrie. Răspunde la o mulțime de scrisori.
Hmm. Sunt și fete care îi scriu?
Toată lumea îi scrie.
Este vreo fată din satul său pe care o iubește?
- Nu este din satul său, este aici. - Ea îl iubește?
Da, pentru că el este chipeș.
Pentru că el este curajos, iar ea este foarte frumoasă.
O cunosc bine. Este de la mine din cartier.
Ea s fost la universitate. Arată bine împreună.
Cred că se vor căsători, mai devreme ori mai târziu
Cel puțin, așa cred.
Dar tu, Sacha,
de ce îi ajuți pe germani?
Pentru că sunt mai puternici. Pentru că vor câștiga războiul.
Și pentru că îți place, ciocolata, nu?
Toți oamenii ăștia de aici știu că vor muri cu toții.
Așa că fiecare noapte în care se întorc
este considerată un bonus.
- Nu înțeleg.
Deci, fiecare ceașcă de ceai,
fiecare țigare...
devine o mică sărbătoare.
Pentru că pentru mulți dintre noi este, poate, ultima noapte.
Este ceva cu care trebuie să te împaci.
Fiecăruia îi vine timpul.
În pădure, lupul trăiește trei ani,
iar măgărușul trăiește nouă.
Deci, ăsta vrea să fie un proverb din Urali.
Nu îi înțeleg sensul. Despre ce e vorba.
Măgărușul trăiește mai mult pentru că este mult mai folositor.
Acum are sens.
Dar nu sunt măgari în pădure.
Tu ai inventat asta.
Deci... sunt un măgăruș?
Oamenii ca tine și ca Danilov...
vor supraviețui.
Oamenii care au citit cărți, care au o educație.
Vor avea nevoie de voi când războiul se va sfârși.
Și dacă vei supraviețui?
Ce va face atunci folositorul Vassili Zaitsev de acum?
Vreau să lucrez într-o fabrică.
Bunicul meu m-a dus la o fabrică odată.
Acolo era un om, sus pe o...
pe o pasarelă.
Nu era în albastru, ca ceilalți.
Oamenii pe care îi superviza nu înțelegeau ce fac ei acolo.
Dar pentru el, pentru el, acolo sus,
era simplu; totul era clar.
Și atunci m-am gândit: "Într-o zi, voi putea fi acel om."
E trist să ai un vis care știi că nu se va înfăptui.
Și de ce nu?
Tu ne vei supraviețui la toți.
Hmm.
Vei fi cel mai bătrân măgar din pădure.
"150 metri mai sunt între germani și Volga.
Astăzi, întreaga lume are ochii ațintiți asupra acestor 150 de metri.
Acești metri sunt cei care fac din Stalingrad..."
cel mai important capitol...
al războiului.
Prietena ta, Tania...
ai văzut-o?
Este acolo acum, cu lunetiștii.
Spune-i maiorului că vom trimite toți lunetiștii...
să susțină atacul împotriva fabricii.
Spune-i că Vassili va fi acolo.
- Trebuie să vorbesc cu tine. - Sigur.
- Danilov. - Hmm?
Trebuie să te oprești să mai scrii lucrurile astea despre mine.
Nu-l voi prinde pentru că nu sunt așa de bun.
Mai devreme sau mai târziu, mă va găsi, iar atunci mă va omorî.
ți-am mai zis să nu vorbești așa.
De data asta este altfel.
Ai creat din mine...
cineva care nu sunt.
Nu mai pot să port această greutate. Vreau să lupt.
Vreau să lupt ca un simplu soldat.
Înțeleg.
Treaba e că nu ești un simplu soldat. Ești unul foarte bun.
Nu. Sunt ceea ce tu m-ai făcut.
Nimic mai mult.
De ce îmi spui asta acum?
Hmm? Ce s-a întâmplat?
Ce s-a schimbat?
Ai vorbit cu Tania pentru mine?
- Da. - Și...
s-a răzgândit?
Nu știu.
O va face. Va fi mult mai în siguranță. O va face, știi asta.
- Mda. - Va fi ușor pentru tine să o transferi.
Germanii pregătesc încă o ofensivă asupra centrului orașului.
Propagandă de război este crucială pentru moral. Avem nevoie de tine mai mult ca oricând.
Sacha. Stai. Sacha!
- Spune-i ce știi, Sacha. - Bună, Sacha.
Era noroi pe cizmele maiorului.
Sacha l-a convins pe maior că este de partea lor.
Nu trebuie să-ți spun ce risc și-a asumat.
Noroiul era galben. Este un singur loc unde noroiul are culoarea asta...
în spatele fabricii chimice, este ditamai movila pe sine.
Foarte bine.
Sacha...
așteaptă-mă afară.
- Danilov. - Hmm?
N-ai nici un drept să te folosești de el.
Nu, nu, nu mă folosesc de el, Vassili.
El a făcut asta de bunăvoie.
Și știi de ce?
Pentru că el crede în tine!
Mâine dimineață, vom ataca să recucerim fabrica chimică.
Sacha ia zis maiorului că vei fi acolo,
așa că acum știi unde trebuie să-l aștepți.
- În mijlocul unui atac. - Urmez niște ordine.
Îți sugerez să faci la fel.
Sunt conștient de riscuri.
Vei fi bine.
Tovarășe.
Ăia sunt germani, acolo sus.
Ieri erau rușii.
Nu mai avem mult.
Sacha...
joci un joc foarte periculos.
Vreau ca tu să câștigi.
Vezi acolo, în față? Continuă să mergi de-a lungul râului.
Este sigur... o bucată de drum.
Aah!
Este mort. Am găsit asta asupra cadavrului lui.
Motivul pentru care te afli aici a încetat să mai existe.
Scuzați-mă, dle general,
dar nu cred...
Este un avion cu destinația Berlin, mâine seară.
Iar tu te vei afla în el.
Până atunci, trebuie să-ți cer însemnele personale.
Imaginează-ți cum ar profita propaganda sovietică de pe urma morții tale.
Dacă vei muri, vei muri ca un necunoscut.
Oricum, ai fost foarte aproape să ratezi.
Te rog să ții și această Cruce pentru Merit în Război.
A fost acordată post-mortem...
unui locotenent din Divizia 116 Infanterie...
care a căzut aici în primele zile ale acestei bătălii.
Era fiul meu.
Dacă bucata asta de pământ este capturată, totul e pierdut!
Vino aici.
Ce ți-am spus eu?
Te-ai jucat prea mult!
Dacă se confirmă că este mort, vom cădea!
- Ei bine, fii liniștit. - Nu este adevărat.
A fost interceptată de la comandamentul lor.
Tot ce trebuie să facă este să-i atârne trupul în fața oamenilor noștri.
Mint.
Asta-i bine. E foarte bine.
Scrie asta, atunci. "Vassili Zaitsev nu este mort.
Asta a avut la micul dejun astăzi.
Asta este poza lui citind ziarul de azi." Tu ești poetul.
Ce?
Nu te vei retrage de pe malul râului!
Nu-mi pasă dacă ai pierdut jumătate din oameni!
Pierde și cealaltă jumătate sau împușcă-te!
Încă nu s-a întors?
Va fi aici în curând.
Atacul germanilor ne-a rupt liniile. De asta întârzie.
Putem să ieșim afară?
I-am scris mamei despre tine.
M-a rugat să-ți spun că, după ce se va sfârși războiul,
dacă ai nevoie de ceva... de orice...
familia mea te va ajuta.
Știi că mă aflu aici pentru tine.
Spun că Vassili este mort.
Vassili Zaitsev nu îi va mai vedea pe cei dragi vreodată.
Predați-vă! Asta este singura voatră șansa.
Ești supărat.
Pentru că Zaitsev este mort?
Nu trebuie să ascunzi asta. Nu este o rușine.
Ești ca și el.
Nu-i asculta.
Este doar propagandă.
Nu este mort.
Și știi de ce?
Pentru că eu încă nu l-am omorât.
Îți voi spune un mic secret.
Doar ție, pentru că știu că pot avea încredere în tine.
Dar trebuie să juri că nu vei spune nimănui.
Juri?
Am găsit un loc perfect.
Se află la ieșirea din gară.
Mă voi ascunde în turnul pentru apă.
Mâine. Îl voi aștepta acolo.
O să vezi. Va fi acolo.
Întotdeauna este.
Vreau să mai juri că, de acum înainte, vei sta acasă.
Juri? Da?
Bine.
"Știm că este în viață. Știm că nu ne-a părăsit.
O știm pentru că el este parte din noi. Vassili este etern."
Unde ai fost? Te-am căutat peste tot.
Oh, n-ai aflat? Am fost mort.
În sfârșit, marele lunetist Zaitsev...
Vassili a fost omorât.
Cel adevărat.
Eu...
am adormitp
și mi-am ratat șansa.
Apoi m-am retras într-un colț, ascunzându-mă
de omul care dorea să mă omoare.
Voi vorbi cu Kruschev.
Te va trimite înapoi la vechea ta divizie.
- Unde-i Tania? - Este la adăpost.
Am fost la adăpost.
I-am spus că nu ești mort.
Maiorul a spus același lucru. A spus că ceilalți nemți mint.
Mi-a spus că tu îl vei aștepta la gară.
Vassili.
Micuțule Sacha.
Știam eu.
- Vassili. - Tania.
Știam că nu ești mort.
Cum așa?
Pentru că abia ne-am întâlnit.
M-am rugat pentru prima oară de când eram o fetiță.
Când am deschis ochii, Sacha stătea acolo...
așteptând să-mi dea veștile bune.
Cred că te iubește chiar mai mult decât mine.
Către înaltele foruri militare,
aduc la cunostiinta comandantului schimbările remarcate...
în atitudinea de luptă a soldatului Vassili Zaitsev.
Se folosește de orice ocazie ca să se eschiveze de la îndatoririle sale,
se îndoiește de victoria noastră
și face remarci defăimătoare în public.
Durata inexplicabilă a duelului său
cu lunetiștii naziști poate fi explicată doar
prin neîncrederea sa cu care privește idealurile comuniste.
Bună dimineața, Sacha.
Încă o dată, a știut exact unde să mă găsească.
Nu crezi că-i ciudat?
În ce mă privește, doar tu știai.
Nu te acuz de asta, Sacha.
Ai făcut un lucru curajos.
ți-ai ales tabăra Respect asta.
Dar nu este tabăra mea.
Suntem amândoi soldați,
și suntem amândoi inamici, deci știu că înțelegi.
Sunt supărat pe tine, micule Sacha, pentru că n-ai stat acasă așa cum te-am pus să juri.
Sunt supărat pe tine pentru că mă obligi să fac ceea ce trebuie.
N-am mai văzut pe nimeni până acum care să stea încruntat în timpul somnului.
Cât timp ai stat și te-ai uitat la mine?
Toată noaptea.
Ai sforăit fericit ore întregi.
Nu sforăi. Sau chiar sforăi?
Ca un porc.
Presupun că am și vorbit în somn.
Da.
Este ceva ce trebuie să îți spun.
În trenul...
care ne-a adus aici...
am fost în același vagon.
Nu.
Te-am remarcat.
Citeai și aveai o fața obosită.
N-am îndrăznit să te privesc, erai așa de frumoasă.
Eram speriat.
Apoi, nu m-am putut opri să nu mă gândesc la tine.
Îmi vine să zâmbesc.
Și apoi m-am gândit la toți bărbații care au avut norocul să te cunoască...
care te-au făcut să râzi...
cât de norocoși sunt.
Și acum stau culcat lângă tine.
- Chiar sforăiam? - Ca un porc.
Ce?
- Oh, Dumnezeule! - Oh, nu.
- Oh, Dumnezeule! - Tania, nu.
- Tania, nu! - Nu, lasă-mă!
- Lasă-mă! Lasă-mă! - Este ceea ce vrea!
- Lasă-mă!
- Nu, te va omorî. Te va omorî! - Lasă-mă să plec!
- Voi fugi după tine și mă va omorî și pe mine. - Lasă-mă!
- Este ceea ce vrea! Îl voi prinde.
Îți promit că îl voi omorî.
Îți voi aduce pușca lui. Îți promit, Tania.
Am nevoie de tine.
Trebuie să plecați, dnă Filipov. Stalingradul poate cădea.
Ultimele bărci tocmai pleacă. Germanii pot fi aici în orice moment.
ți-a adus un permis. Vei fi în siguranță pe malul celălalt.
Strage-ți lucrurile. Te vom ajuta să le duci la zona de îmbarcare.
Nu plec. Asta-i casa mea.
Este casa lui Sacha al meu. Nu pot să plec.
Trebuie să vă spun ceva, dnă Filipov.
Ceva foarte greu de înțeles.
Este vorba de Sacha.
A trecut de partea germanilor. Și-a trădat țara.
Este de partea inamicului acum. Nu se va mai întoarce.
Oh, Dumnezeule.
A devenit un trădător.
Sărăcuțul de el.
Ce a făcut?
Deci, va rămâne să stea acolo?
Da... va rămâne să stea acolo.
N-ar trebui să spun asta, tovarășe comisar,
dar poate este spre binele lui.
Dacă germanii vor câștiga, va fi în siguranță.
Știu că nu e bine, dar poate a făcut o alegere bună.
- Oh! Oh, Tania! - Tania?
- Oh, Tania! - Tania!
Oh, Dumnezeule! Oh!
Îmi trebuie un doctor! Un doctor!
Am permis. Am permis!
Trebuie să o lăsați să treacă.
Vă rog!
- Este inutil. Nu va supraviețui. - Nu! Nu, va supraviețui!
Este fiica mea! Este fiica mea!
- Te implor! - Bine.
- Oh, vă mulțumesc! - Puneți-o în barcă.
"Sunt sănătoasă. M-au dus pe celălalt mal. Toate cele bune Sasha."
Unde este?
Unde este maiorul?
La câțiva centimetri de fata ta.
Am fost așa de prost, Vassili.
Omul trebuie să rămână cel care este.
Nu există omul de tip nou.
Am încercat din răsputeri să creăm o societate în care toți să fie egali,
în care să nu ai nimic în plus pe care vecinul tău să fie invidios.
Dar va exista întotdeauna ceva pe care să fii invidios.
Un zâmbet...
o prietenie.
Ceva ce nu ai și vrei să-ți însușești.
În această lume... chiar și una sovietică...
vor exista întotdeauna bogați și săraci.
Bogați în daruri...
săraci în daruri.
Bogați în dragoste...
săraci în dragoste.
Tania nu se va întoarce.
Este moartă, Vassili.
A fost lovită de un șrapnel. S-a întâmplat repede.
Cred că nici măcar nu l-a văzut venind.
Se întorcea la tine.
Imediat ce am dus-o pe dna Filipov la bărci, se întorcea la tine.
Avea dreptate. Ești un om bun, Vassili.
Vreau să te ajut, Vassili.
Lasă-mă să fac un ultim lucru.
Ceva folositor. Pentru schimbare.
Lasă-mă să-ți arăt unde este maiorul.
Nu face asta. Nu face asta!
DOUĂ LUNI MAI TÂRZIU... 3 februarie 1943
Astăzi, 3 februarie 1943, este o zi prevestitoare de rău pentru Hitler...
și pentru rândurile neterminabile de mii și mii de prizonieri germani.
Este o zi de neuitat, o zi de speranță pentru patria-mamă.
După 180 de zile de lupte eroice...
în piața orașului Stalingrad,
ca rezultat al valorii și sacrificiului soldaților noștri,
comandantul glorioasei noastre Armate Roșii...
a primit predarea necondiționată...
a invadatorilor naziști.
Îmi pare rău. Nu, tinere, nu găsesc
numele ăsta în registru. - Ați mai putea verifica o dată?
- Astea-s adresa și numele ei. - Nu este aici.
Da, asta e adresa noastră, dar ea nu mai este aici.
- Asta e adresa. A fost aici. - Îmi pare rău.
- Mi-a scris. - M-am uitat de trei ori. Nu este aici.
Crede-mă, acolo nu este nici o Tania Chernova. Nu te pot ajuta.
Îmi pare așa de rău.
Decorat în repetate rânduri cu Ordinul Lenin, Vassili Zaitsev a fost
ridicat la rangul de Erou al Uniunii Sovietice.
Pușca lui poate fi văzută astăzi la Muzeul de istorie din Stalingrad,
lângă alte simboluri ale victoriei împotriva Germaniei naziste.
S F Â R S I T