På medeltiden uppstod en sport.
Lika populär bland adel som bland ofrälse-
- även om endast riddare kunde delta. Sporten var tornering.
För en av riddarna, en före detta mästare på dekis-
- innebar det här slutet.
Men för hans väpnare William, var det bara början.
- Ska vi hjälpa honom? - Han måste anmälas om två minuter.
- Annars är han ute. - Låna mig de där.
- Höger. Vänster. - Tack.
- Död. - Va?
Tre noll efter två duster.
Sitter bara sir Ector kvar i sadeln är segern vår.
Han är död.
- Vad menar du? - Hans livsgnista är täckt av skit.
Hans själ har lämnat kroppen, men stanken är kvar.
Nej, nej...
Han sover. Väck honom! Vi är ett par minuter från seger!
- Jag har inte ätit på tre dagar! - Det har ingen av oss gjort!
- Vi måste hämta en präst. - Han är inte död!
Vakna nu! Kom igen!
Upp med dig!
Förbannade klantskalle!
Roland...
Sir Ector måste anmäla sig nu, annars förlorar han dusten.
Han kommer.
Jag rider i hans ställe.
Ta av rustningen. Jag rider i hans ställe.
Sluta sparka på honom! Hjälp mig med rustningen.
Vad heter du, William?
William Thatcher, säg mig ditt namn!
Det är inte Sir William. Inte heller greve, hertig eller kung William.
- Det vet jag väl. - Endast adelsmän får tävla.
En detalj. Vi talar om mat. Vill du äta eller inte?
Om de avslöjar dig får du betala ett helvetes pris!
Vi får hoppas att de inte gör det.
EN RIDDARES HISTORIA
Visiret. Nu måste vi skynda oss.
Ställningen är tre lansar mot noll till Sir Ector.
Lord Philip av Aragon, är ni redo?
Sir Ector, är ni redo?
- Är du redo? - Jag har tränat med sir Ector.
Bara som måltavla. Du fick aldrig stöta mot honom.
- Detaljer. - Du måste sitta kvar på hästen.
Han behöver tre poäng och då måste han slå dig ur sadeln.
Jag vet hur man gör, Roland.
Hela mitt liv har jag väntat på det här ögonblicket.
På att Sir Ector skulle skita ihjäl sig?
- In med lansen... - In med lansen!
- William, lever du? - Vi vann!
Sluta! - William, hör du mig?
- Vi vann! - Han andas! Han andas!
Sir Ector.
Sir Ector, ta av er hjälmen.
Milord, den sista träffen tryckte in hjälmen så att jag inte får av den.
Han säger att den sista träffen...
Här har vi segraren, milord.
- 20. - Nej, 10.
- 15. - Avgjort.
Tack ska du ha.
15 silverfloriner. Fem till William-
- fem till Wat och fem till Roland, som ska raka vägen till England.
Jag ska direkt till puben. Ålpaj, brieost-
- tanselknyten med pepparmint.
- Vi kan göra det här. - Vi gjorde det och vann.
Jag menar att vi kan göra det här på riktigt och bli mästare.
Ge mig pengarna.
Ge mig pengarna nu.
En till dig.
Och en... till dig.
Då har vi 13 kvar.
De går till träning och utrustning.
Det är tornerspel i Rouen om en månad där prissumman är större.
Om en månad kan vi vara rika och berömda!
Eller ligga i ett dike som Sir Ector. Nej tack, jag vill hem.
Tanselknyten, kalvbullar med dill... Jag tar mina pengar nu.
Vänta! Du går åt fel håll!
- Du är nybörjare på duster. - Det gäller bara att vara modig.
Jag har en månad på mig att lära mig tekniken.
- Jag är en mästare med svärdet. - På träning, ja.
- Du är inte av adlig börd. - Vi får ljuga.
Hur tror ni adelsmännen blev adliga från början?
De tog sin titel med hjälp av svärdet. Jag gör det med en lans.
- En trubbig lans. - Än sen? Man kan förändra sitt öde!
Jag vill inte leva resten av livet utan att vara någon.
Vi kommer att sluta i snaran!
Vi är söner till bönder. Ära och rikedom är inget för oss!
Men har vi tur kan vi äta oss mätta!
Kan ni ta pengarna får ni återvända till England.
Kan ni det inte, följer ni med mig.
Se, pengar är inte det viktiga.
- Där ser du hur hungrig jag är! - Fan ta din mage, Wat!
Roland, jag ber dig.
Med 13 floriner kan tre män förändra sina öden.
- Gud älskar dig, William. - Jag vet, ingen annan gör det.
- Otur. - Han blir bara sämre.
Byt!
Byt.
Där ser du hur farligt det är!
Fortare! Fortare! Rör på påkarna!
- Du missade. - Han har gjort det flera gånger.
Jag antar att det betyder att vi får göra det igen.
Kom igen.
- Kom nu, mina pållar. - Spöa honom!
- Snabbare! Tänk på balansen. - Långsammare. Vingla inte.
Jag tog den!
Vilken minut som helst...
Bra!
- Det är min tur att rida. - Nej, inte än.
Dessutom kan knappast min väpnare rida medan jag går.
Det ger jag inte en häxas tand för! Det är min tur nu!
Ingen rider. Hästen är gammal och trött. Vi måste spara på honom.
God morgon.
- God morgon. - Sir?
- Vad gör ni? - Jag släpar mig fram.
Ni vet, att vandra mödosamt.
Det är en långsam, sorgsen, men bestämd gång-
- av en man som förlorat allt utom impulsen att marschera vidare.
Har ni blivit rånad?
Intressant fråga. Svar ja, men samtidigt ett rungande nej.
Det är snarare ett slags ofrivilligt fattigdomslöfte.
Å andra sidan representerar vandrandet stolthet-
- och tron på den allsmäktige guden.
Gode Gud, rädda mig från mina veder...
...mödor.
Vem är ni?
Lilium inter spinas. Liljan bland törnen.
Geoffrey Chaucer är namnet. Författare till yrket.
Chaucer? Geoffrey Chaucer, författaren?
- Vad då? - Författare.
Jag skriver med bläck på pergament. För en penny skriver jag vad ni vill.
Stämningar, dekret, påbud, fullmakter, adelsbrev...
Jag har även skrivit dikter när andan fallit på.
Ni har antagligen läst min bok - "Hertiginnans berättelse".
- Nåväl... Det var en allegori. - Var och en gör som han vill.
Sa du "adelsbrev"?
Ja, det gjorde jag.
Och vilka är ni, mina herrar?
Jag är Sir Ulrich von Lichtenstein från Gelderland.
Det här är mina trogna väpnare: Delves från Dodgington...
...och Fowlehurst från Crewe.
Rikard Lejonhjärta. Angenämt.
Nej, jag är Karl den store eller Johannes Döparen!
Vakta er tunga, sir, om ni vill ha den kvar!
Som ni ser så tror jag, Sir Ulrich.
Tack... Geoff.
Var det allt, herr Näck? Vi måste gå vidare.
- Ska ni till torneringen? - Är inte det här vägen till Rouen?
Det återstår att se. De begränsar deltagarantalet i Rouen.
Det krävs fyra generationers adelskap på båda sidor av släkten.
Adelsbrev måste kunna presenteras.
Hör på. Kläd mig, sko mig och för Guds skull föd mig-
- och låt mig rida en bit så ska jag ordna adelsbrev åt er.
- Adelsbrev. - Vi behöver honom.
- Låt mig sköta det här. - Uppför dig.
Om du... förråder oss-
- så kommer jag att vända ut och in på dig-
- tills dina inälvor blir utälvor!
Jag ska vrida om... och slita ut...
Smärta!
Mycket smärta!
Tornerspelen i Rouen
Sir Ulrichs morfar var Shilhard von Rechberg-
- son till hertig Guelph av Saxen, son till Ghibellines, son till Wendish.
- Wendish ärvde... - Tack, härold.
Sex generationer är mer än nog. Visa mig adelsbreven.
I vilka grenar ska lord Ulrich delta?
Först möter han Roger lord Mortimer.
Tack, mina herrar.
Ofattbart! Du lyckades, Chaucer.
Tack. Jag trodde aldrig det.
Ingen orsak, William. Nu vill jag se mig omkring.
Var min härold, så får du en del av vinsten.
Om du inte har något emot det, så går jag en sväng.
Jag gick mig ut från Cheapside
För att söka lyckan
Jag gick längs med Temsen
Gissa om det stank
Där träffade jag en fager tös
Hon sa att hon hette Nell
Skäll eller snäll rimmar på Nell.
- Kan ni tänka er att tala med mig? - Att tala...
Sir, mitt kön utmärks av dess tystnad.
Jag vill höra er tala om det så kostar mig öronen.
Bra, för jag önskar inte tystnad i mitt liv.
Säg mig ert namn.
- Skulle ni bry er om jag var ful? - Javisst!
Jag menar nej, jag menar...
Ni skändar Guds hus!
- Säg mig ert namn. - Vad ska ni med det till, sir Jägare?
Jag är blott en räv för er.
Då får min skönas namn vara Räv tills jag får veta ert riktiga namn!
Han är åtminstone stilig.
Finner inte damerna det här chockerande?
Naturligtvis, milord. Jag skrattar blott för att hålla tårarna borta.
Skönhet är en förbannelse.
Bed för att du ska åldras snabbt så att du bättre kan tjäna Gud.
Det gör jag, milord. Hela tiden.
Gud, varför har du förbannat mig med det här ansiktet?
Guds vilja har ett syfte som ibland är outgrundligt för oss.
Vilken fin ring!
Sir Ulrich von Lichtenstein-
- besegrar Roger lord Mortimer i första dusten.
Lugna er, annars tror de att jag aldrig har brutit en lans förut.
- Det har du inte heller! - Ulrich har brutit tusentals lansar.
- Nu ska du in i svärdringen. - Rustningen är lös.
- Fan, jag kan inte lyfta armen! - Vi hinner inte ordna det nu.
Två grenar var ett misstag. Jag hinner inte andas.
- Jag drar mig ur svärdtävlingen. - Men svärd är din bästa gren.
Men priserna och prestigen är större i dusten.
Ulrich von Lichtenstein? Simon stämningsman.
Jag måste till svärdringen.
Jag måste kvarhålla er på grund av er härold.
Du hade inte blivit rånad, va?
Jag har spelproblem. Jag rår inte för det.
Och de här människorna...
...spelar bokstavligen skjortan av en.
Vad vill du att vi ska göra?
Han sa att ni skulle betala oss.
- Vem är ni? - Peter.
En ödmjuk partner och leverantör av religiösa reliker.
- Hur mycket är han skyldig? - Tio guldfloriner.
Din skitiga idiot!
- Smärta! Du ska känna smärta! - Wat, låt honom vara!
Vad skulle ni göra med honom om jag vägrade betala?
Vi skulle, å Guds vägnar-
- låta honom betala med sitt kött, så att han förstår-
- att hasardspel är en synd.
Hjälp mig... Snälla Will...
Vill ni inte i er godhet hjälpa mig, Sir Ulrich?
Jag lovar att ni inte får ångra er.
Jag har inte tillräckligt med pengar.
Släpp honom och ge honom hans kläder tillbaka.
- Ni ska få era pengar. - Avgjort.
Du ljög!
Ja, jag ljög. Jag är författare!
Jag tänjer på sanningen. - Här är Ulrich von Lichtenstein!
Det är för sent. Han ska in i ringen nu.
Sir Ulrich försvarar sig först.
- Du får inte låta honom träffa dig! - Håll käft!
Två träffar för Sir Walter Loring!
Sir Ulrich anfaller!
- Nu är det din tur! - Kom igen!
Jag lärde honom det!
Sir Ulrich vinner med fem träffar mot två!
Ja! Skåda milord Ulrich!
Den hårda klippan!
Som en vind från Gelderland sveper han förbi!
Långt från sitt hemland söker han ära och berömmelse!
Vi går i hans turbulens trädgård!
Hurra!
- Du är mästare! - I svärdfäktning!
Vill ni ta på honom?
Vi har inga pengar till smeden.
Jag lovar att betala senare...
Nej! Pengar!
- Ursäkta mig... - Pengar först, inte löften!
- Ursäkta mig, sir. - Ni kan fråga där borta.
- En kvinna? - Tiggare kan inte vara kräsna.
Tack.
- Ursäkta mig. - Jag arbetar inte gratis.
- Min rustning är trasig. - Det är dina problem, inte mina.
Varje svettdroppe har sitt pris.
Det var lika så bra. De sa att jag var dum som gick hit.
- Vilka? - De andra smederna.
Sa de att jag inte duger för att jag är kvinna?
Inte alls, de sa att du var bra på hästskor, men usel på rustningar.
Kattkött! Varmt vin!
- Milady, jag ska segra till er ära. - Nej, jag ska göra det!
Får jag presentera greve Adhemar, dustmästare i Saint-Emilion.
Allt övrigt glöms när jag står inför kristenhetens vackraste kvinna.
Strider ni bara på låtsas eller ger ni er ut krig också?
Jag leder de fria härerna. Min armé är nu i södra Frankrike.
Geoff, där sitter mitt hjärtas dam.
- William, du siktar för högt. - Det är enda sättet jag känner till.
- Koncentrera dig! - Vad ska jag säga till henne?
- Vad tycker ni om dusten? - Den är så abrupt.
- Och jag förstår inte reglerna. - Då ska jag utbilda er.
En match avgörs med tre lansar.
Ett poäng för att bryta en lans mellan midjan och halsen.
Två poäng om man bryter lansen mot hjälmen.
Men oftast glider lansen av hjälmen och förblir obruten.
Tre poäng om motståndaren stöts i backen.
Den som lyckas med det får också motståndarens häst.
- Händer det att riddarna dör? - Lansarnas spetsar har trubbats.
Men självklart kan olyckor inträffa.
Själv har jag aldrig stötts ur sadeln.
Inte jag heller.
Ert namn, milady. Jag måste få veta det.
- Sir Jägare, ni framhärdar. - Kanske har inte änglar namn.
Blott vackra ansikten.
- Vem är ni? - Jag är... hm...
Har ni glömt ert namn eller heter ni "Sir Hm"?
Ulrich von Lichtenstein från Gelderland.
Jag skulle också glömma ett sådant krångligt namn.
Er rustning, sir.
Den är verkligen antik. Ni kan skapa ett nytt mode om ni vinner.
Då kan min farfar bära sin rustning offentligt igen.
Och en sköld - så pikant.
Vissa fattiga riddare är knappt ädlare än bönder.
Andre son till Sir Wallace Percival, tredje earlen av Warwick.
Mitt herrskap-
- det är en ära att få presentera min herre, Sir Thomas Colville!
Du är bra.
Du är mycket bra.
Ärade herrskap...
...och alla andra som inte sitter på en kudde...
Idag, denna dag...
...kan ni uppfatta er som jämlikar!
Eftersom ni alla kan skatta er lika lyckliga!
För jag har den äran...
...privilegiet och nöjet...
...att presentera för er en riddare fallen efter riddare!
En riddare vars anor sträcker sig bortom Karl den store!
Jag träffade honom första gången på ett berg utanför Jerusalem-
- där han bad till Gud-
- om förlåtelse för att han dräpt saracener med sitt svärd!
Han förvånade mig ytterligare i Italien när han räddade-
- en faderlös skönhet från att skändas av sin turkiska släkting!
I Grekland-
- tillbringade han ett år i tystnad-
- bara för att bättre förstå ljudet...
...av en viskning.
Så utan ytterligare broderingar och väsen-
- presenterar jag sanningssökaren-
- den italienska jungfruns beskyddare-
- verkställaren av Herren Guds vilja, den ende i sitt slag-
- Sir Ulrich von Lichtenstein!
Tack ska ni ha. Jag är här hela veckan.
- Det var annorlunda. - Vi ska fira våra olikheter.
Men kanske inte offentligt.
- Du... - Jag kan förvänta mig att få spö.
Jajamen...
Jag fångade deras uppmärksamhet. Nu får du vinna deras hjärtan.
- Mycket bra. - Såg hon på?
- Såg hon mig? - Javisst.
- Såg hon vilken stöt jag fick? - Ja.
- Blev hon orolig? - Hon höll på att svimma.
Colvilles teknik är fulländad. Jag har aldrig sett honom förut.
Men Lichtensteins teknik är simpel, han saknar överhuvudtaget stil-
- men han är utan fruktan.
På vilket sätt?
Flisor från lansen kan tränga in i den smala springan på visiret.
De flesta vänder sig bort i sista sekunden.
Då ser man inte motståndaren, men skyddar ögonen. Ulrich gör inte det.
Han släpper inte målet med blicken.
En sann jägare.
Sir Ulrich...
...jag har fått nog.
Men jag har aldrig gett upp förut. Jag vill bevara min heder.
Oavgjort. Colville är skadad.
Colville drar sig ut. Ulrich går vidare.
Varför avgjorde inte Ulrich?
Han visar nåd.
Då visar han svaghet. Det är vad nåd är.
För segerns skull, William, sov nu.
Jag kan inte.
Kärleken har gett mig vingar, så jag måste flyga.
Jag kan inte förklara det.
Jag känner mig som en poet.
Det är möjligt, men du låter som en idiot. Du vet inte ens vad hon heter.
Hennes namn?
Hennes namn är Afrodite.
Calypso. Venus. Välj själv.
Kvinnor gör en blödig.
En blödig man kan inte vinna.
- Men hennes ögon... - Fokusera!
Greve Adhemar hälsar.
Han sa att han ska vinna torneringen till din ära.
Han har vunnit många - för sin egen skull och till sin egen ära.
Det betyder inget att säga att han vinner dem till min ära.
- Han önskar tala med dig igen. - Inte för att höra vad jag säger.
Adhemar vill att hans kvinna tiger.
Skulle du vilja att Sir Ulrich vann torneringen till din ära?
Nej.
Och han är den ende riddaren som inte har lovat att göra det.
Sir Ulrich von Lichtenstein...
Jag önskar att han vann mitt hjärta.
Tjusigt...
Jag har aldrig sett greve Adhemar förlora.
Besegra honom så får du se det med egna ögon.
Min herre!
Sir Ulrich.
- Christiana. - Milady vill att ni bär den här.
Naturligtvis.
Hon bad mig också hälsa att hennes namn...
...är Jocelyn.
- Au revoir. - Au revoir.
Åh, Jocelyn...
Koncentrera dig!
Jag kan inte andas.
Han har överhuvudtaget ingen stil. Men det har inte städet heller.
- Rena släggan! Otroligt! - Men inte perfekt. Han siktar högt.
Vrid tillbaka högeraxeln.
Men om han träffar vänster sida så krossar han mig.
Duster är ett risktagande.
William?
William, kom hit.
Upp med dig.
En dag ska jag bli riddare.
En taktäckares son - riddare? Tror du att du kan förändra ödet?
Kan man förändra sitt öde, far?
Ja, William. Allt är möjligt, bara man tror tillräckligt mycket.
Sätt dig upp.
Ni har mycket att lära, Ulrich.
Sök upp mig när ni är en värdig motståndare.
Jag ska spöa ditt arsle!
- Bravo, milord! - Din jävel!
Gå och ta hand om Ulrich.
Bravo, milord. En ärofull seger.
Milady, jag tror den här är er.
Vinnare i spjutstrid till fots - Pandolfo Malatesta.
Segrare i svärdfäktning till fots - Ulrich von Lichtenstein.
Segrare i dust och torneringsmästare-
- Adhemar, greve av Anjou.
Hylla nu våra mästare!
Nästa gång kommer ni att se upp till mig liggandes på rygg.
Ni har blivit vägd, ni har blivit mätt-
- och ni håller inte måttet.
- Fortsätt vinna svärdfäktningen! - Jag ställer inte upp i det mer.
- Det är ju din bästa gren! - Jag vill bli torneringsmästare!
Tio floriner. Det här täcker skulden.
Det är tärningsspel ikväll, Chaucer. Vill du pröva lyckan?
- Har du tillräckligt med kläder? - Gå, jag är färdig med er.
Blott min hämnd återstår.
Vad i hela friden kan du göra mot oss?
Jag ska klä av er i bokform. Varje finne, varje brist ska avslöjas.
Jag var naken för en dag. Ni förblir avklädda i evighet!
Jag har en känsla av att vi träffas igen.
Här, smed, ta vad vi är skyldiga dig.
Rustningen ni bär var inte gjord för er, eller hur?
Än sen?
Jag kan göra en rustning åt er.
- Vad skulle det kosta? - Låt mig bara följa med till Paris.
Vi färdas ensamma. Ta ditt guld och gå.
- Lös in det här. Vi måste packa. - Varför så bråttom?
Nästa tornering är om en vecka. Vi kan gå dit och låta hästen vila.
Du måste gå på banketten och dansa och visa upp dig.
Så att Adhemar kan skratta åt mig? Nej!
- Jo! - Nej!
Milady önskar veta färgen på er herres tunika ikväll.
- Hans tunika? - Så att hon kan matcha hans färger.
Vi måste tyvärr meddela att han inte kan...
Härold, svara inte när du inte vet svaret!
Väpnare, svara henne. Vilken färg har kvällens tunika?
Grön...
Med ett ljusgrönt mönster...
...med träknappar.
Det ska jag hälsa milady.
- Det här är katastrof! - Vi ska nog hitta något som passar.
Det är inte problemet, Roland.
Jag kan inte dansa.
Och ett och två och tre och fyr.
Handen ska väga lätt som en fågel på en gren.
Och ett och två och tre och fyr.
Wat får inte föra, han följer som en tös.
Och ett och två och-
- snurra, snurra, snurra.
Och ett och två och ni gör fel.
Och ett och två och tre och fyr.
Slå mig om du vill för du slår som en vad...?
- En tös. - Nu räcker det!
- Wat, lugna dig! - Han började!
- Kan du bättre själv? - Det är klart.
- Visa oss. - Nej.
Om jag ska sy den här, får du allt lära dig dansa och be henne snällt.
Förlåt mig, Kate.
Jag undrade om du skulle kunna visa oss hur man dansar.
- Vill du vara så snäll? - Snälla?
Och ett och två, tre och fyr.
Fem, sex, sju, byt partner.
Och ett, två, tre, fyr-
- fem, sex, sju. Polonäs.
Och ett...
Du ska väl inte ha håret så där?
Kan jag ha det på något annat sätt?
Sir Ulrich, ni är mycket stilig.
Jocelyn, ni är...
Ni...
Ni påminner om Bibeln.
När Gud stannade solen för att ge Joshua tid att besegra amoriterna.
Jag förstår inte.
Om jag kunde be Gud om en sak...
...så skulle det vara att stanna månen.
Stanna månen och göra så att den här kvällen...
...och er skönhet... varar för evigt.
Vad vill ni ha för dans? En coranto?
Eller en basse danse?
Sir Ulrich.
Kan ni inte visa oss en dans från ert land?
Visa oss en dans från Gelderland.
Ja. Gelderland.
Den påminner om en farandole...
...men med vissa skillnader.
Man bockar.
Och...
Ställ upp er.
- Vad är det? - Jag vet inte.
- Den är för liten och för lätt. - Han blir krossad, dödad.
Nej, jag har upptäckt ett nytt sätt. Den är tunnare, men lika stark.
- Vad är det här? - Min signatur.
I fall en annan riddare blir imponerad av min rustning.
Rör dig och känn hur det känns.
- Till slut lär jag bli träffad. - Och då dör han.
Har du åtminstone modet att pröva den?
Hur gick det?
Det kändes ingenting!
Torneringsfältet Lagny-sur-Marne
- Vem är det? - Piers Courtenay.
Han har höjt skatterna tre gånger i år för att ha råd med torneringen.
Hans undersåtar svälter medan han frossar på banketten.
Det är nog sant.
Ulrich von Lichtenstein.
Greve Adhemar, son till Philippe de Vitry-
- son till Gilles...
...de fria härernas ledare, sin manlighets försvarare-
- ett lysande exempel på ridderlighet och champagne.
Bra jobbat! Bravo!
Studera Adhemar noga. Vi ska hitta en svaghet.
Min herre, Sir Wallace Percivals andre son.
Det är mig en stor ära...
...att få presentera...
Det är Edvard, milord. De är säkra på det.
...den ryktbare Sir Thomas Colville!
Adhemar drog sig ur!
- Det kan bara betyda en sak. - Kunglighet...
Jag ska se vad jag kan ta reda på.
- Förbered att hänga ner flaggan. - Nej, inte än. Lyssna på mig.
- Musiker, fanfar! - Jag måste tala med min herre.
Då får du skynda dig.
Vänta! Vänta!
Colville är Edvard, Svarte prinsen av Wales, Englands blivande kung.
- Han är förklädd precis som jag. - Han har besegrat alla fiender.
- Han har aldrig förlorat ett slag. - Vi vet vem han är!
Du måste dra dig ur. - Meddela det, Geoff.
Ge mig lansen!
Lans!
Milda makter...
Dusten är oavgjord!
- Du riskerar att skada en kunglighet! - Han utsätter sig själv för risken.
Bra kämpat, Sir Ulrich, precis som i Rouen.
Detsamma... prins Edvard.
- Visste ni vem jag var? - Ja.
- Ändå red ni? - Jag är inte den som drar mig ur.
Inte jag heller.
- Men ibland händer det. - Ja, så är det.
- Lycka till i torneringen. - Detsamma.
Segrare i dusten och torneringsmästare-
- Ulrich von Lichtenstein.
Smält det, sälj det, gör det du måste göra.
- Du är ju mästare! - Inte förrän jag besegrar Adhemar!
Sir Ulrich.
- Vad ska ni ha på er i kväll? - Inget.
Bra, då ska jag matcha er klädsel.
- Tröttnar ni aldrig på kläder? - Hon talar om att klä av sig, milord.
Kronbladen skänker blomman sin skönhet, inte sant?
- En blomma duger ingenting till. - Inte?
Man kan inte äta en blomma. En blomma håller en inte varm...
Och en ros har aldrig slagit en man ur sadeln heller, eller hur?
Du är bara en dum flicka, inte sant?
Hellre en dum flicka med en blomma än en dum pojk med häst och pinne!
Adjö.
Det heter faktiskt lans. Men hallå...
Jag har nyheter. Adhemar har återkallats till de fria härerna.
Svarte prinsen befallde det. Han kan vara borta hela säsongen.
Först Jocelyn och nu Adhemar.
- Bra gjort. - Ja, bra gjort!
Vad då?
Södra fronten Slaget vid Poitiers
Torneringsresultaten, milord.
Ulrich... Ulrich...
...Ulrich... Ulrich...
...Ulrich... Ulrich.
Geoff... Jag måste skriva ett brev.
Kära Jocelyn... Nej. Käraste Jocelyn...
Jag saknar dig... Var det inte bra?
Du bestämmer. Det är din begravning, ditt brev, menar jag.
- Säg något om hennes bröst. - Säg att du saknar dem.
Hennes bröst?
Förvisso, men jag skulle hellre försöka lyfta blicken något.
- Saknar jag hennes hals? - Högre. Sikta mot stjärnorna.
Månen, åtminstone. Hennes bröst var inte märkvärdiga.
Månen?
Det är en märklig tanke-
- att en månad har gått sen jag sist såg dig.
Jag har sett nymånen, men inte dig.
Jag har sett soluppgångar och solnedgångar, men inte ditt ansikte.
Det är mycket bra, William.
Jag kände en flicka en gång som...
Hon krossade mitt hjärta, men jag brukade säga...
"Bitarna av mitt spruckna hjärta är så små att de passerar ett nålsöga. "
Han skriver som om jag hade dött.
Han är också döende.
Hon lagade mat åt hertigen av York.
Jag saknar henne som solen saknar blomman.
"Jag saknar dig som solen saknar blomman. "
"Som solen saknar blomman under den mörka vintern."
"Utan skönhet att rikta ljuset mot"-
- " blir hjärtat hårt som den frusna värld din frånvaro förvisat mig till."
Härnäst tävlar jag i Paris.
Det blir tomt och kallt där utan dig.
Det är bra.
Nu krävs bara en bra avslutning.
"Med hopp." Kärlek måste sluta med hopp.
Min make, må han vila i frid, sa något jag aldrig glömmer.
"Hoppet är min ledstjärna..."
"...som hjälper mig genom dagen och inte minst natten."
"Hoppet att jag inte för sista gången har fått vila blicken på din skönhet."
Avsluta brevet med: Med all min kärlek. William.
Du menar väl "Ulrich"?
"Med all min kärlek"-
- "förblir jag ditt hjärtas riddare."
Min herre hoppades att ni kanske kunde besvara brevet på något sätt.
Kuckeliku! "Jag skall inte förneka honom."
Likadant andra gången. Men tredje gången: "Jag förnekar honom."
Ingen Adhemar.
Ingen Adhemar...
Wat!
Träffade du henne? Läste hon brevet?
- Ja och ja. - Och?
Hon kommer till Paris!
Skickade hon med något till mig? Ett brev? En gåva?
En gåva? Visst gjorde hon det?
Ja... Jag menar...
Vad är det? Ge mig den.
Ja!
Hon... Hon bad honom... Det betyder att... Ja!
Cinquante. Det är en jämn och bra summa.
De slår vad om att en fransman vinner torneringen.
- Men insatsen är 50 floriner. - Det är ju allt vi har.
- Ulrich mot alla fransmän här? - Han har vunnit fyra tävlingar i rad!
- Dessutom är inte Adhemar här. - Men John Beaumont är här.
Greve Theobald, Philip av Burgund likaså. De är alla mästare.
En engelsman vinner inte den här franska torneringen!
Engelska ben står ostadigt på fransk mark!
Ni kan hålla käften där borta!
Kom igen! Om vi vinner kan jag köpa ett värdshus.
- Jag kan ägna mig åt att skriva. - Jag kan köpa en smedja.
Engelska magar tål inte franskt vin!
Jag är så här nära att spöa upp dig! Akta dig, Quasimodo!
Jag vill bara ta mig hem. Jag har så det räcker gott och väl.
Dessutom är självaste påven fransman!
Det må så vara, men Jesus är engelsman! Vi antar vadet!
Han vinner nu när prinsessan är här.
Han är blond! Han har krans! Han slår er med sin lans!
Lichtenstein! Lichtenstein!
Han är blond med stadig hand! Han är från Gelderland!
Gelderland! Gelderland! Gelderland!
- Tror du han kommer? - Lika säkert som att solen går upp.
Föredrar du katedraler?
Jag kom för att bikta mig.
Och för att se de målade fönstren som lyser upp en trist, grå värld.
- Är det inte så? - De är vackra.
Jag känner likadant för breven du skickade.
Tala med mig. Säg de ord du skrev.
Jag ska vinna torneringen till din ära.
Jag ska vinna den i ditt namn. Jag besegrar alla riddare till din ära.
Din skönhet ska reflekteras i styrkan i min arm och min hästs länder.
- Oj... Det menar du inte? - Jo.
- Verkligen? Hästens länder? - Ja.
- Jag vill höra poesi, Ulrich. - Jag är inte redo för det.
Jag är redo. Varför ska alltid kvinnan följa mannens schema?
Mannen har mer åtaganden och...
...mannen är mer upptagen.
- Är det så? - Ja! Kanske...
- Inte? - Jag kräver poesi!
Jag vill ha poesi och jag vill ha det nu.
Dina bröst...
...är belägna under din hals...
Jocelyn, hur ska jag bevisa min kärlek till dig? Hur?
- Är det en uppriktig fråga? - Ja.
Om du vill bevisa din kärlek, så ska du göra ditt sämsta.
Mitt sämsta? Vad menar du?
Istället för att vinna och hedra mig genom din ryktbarhet-
- ska du gå emot din natur och göra ditt sämsta och förlora.
Det bevisar bara att jag är en förlorare!
Nej, det skulle visa din kärlek till mig och bota din egenkärlek.
Du skulle underkasta dig kärleken och inte din egen vilja.
- Kvinna, tyst! - Säg inte åt mig och bespara honom!
Försvinn härifrån nu! Försvinn!
Hur lyder ditt svar?
Jag tänker inte förlora!
Då älskar du mig inte.
Den italienska jungfruns beskyddare.
Lansen som kittlade fransosen...
...riddarnas riddare!
Kung för en kväll i La Rochelle!
Verkställare av Guds vilja!
Den ende i sitt slag...
...Sir Ulrich...
...von Lichtenstein!
Vad bra jag är!
Hans hästs länder...
Därifrån han kommer kanske det betyder kärlek.
- Vad gör du? - Förlorar.
- Jag förstår inte. - Inte jag heller.
Han älskar mig.
Är du blind? Såg du flaggan?
- Ja, jag såg den. - Nu vet jag!
Du förlorar med flit i början för att segern ska bli mer dramatisk!
Jocelyn bad mig förlora för att bevisa min kärlek.
- Jag önskar du var blind istället. - Alla kvinnor vill bara ha bevis.
- Bevis för vad? - Att inte ha öppnat sig förgäves.
- Jag har inte rört henne. - Varför håller vi då på så här?
Därför!
Därför att... jag älskar henne.
- Jag kommer att förlora allt! - Det är så i hasardspel.
Känn smärta!
Men det är mycket romantiskt.
- Är du kvinna eller smed? - Ibland är jag båda delarna.
Låt han vara.
Ingen har vunnit alla sina duster än.
Om du vinner resten av dina duster och de andra slår varandra-
- så kan du nå finalen.
- Rustningen duger bevisligen. - Har du bevisat din kärlek än?
Wat, minns du kyrkan som liten? Skräcken och passionen.
Hon väcker samma känslor i mig.
Därför tillber jag Jocelyn och ingen annan.
William, du hädar.
- Må jag brinna i helvetet. - Dra dig ur.
Då förlorar du. Men ta inte emot mer stryk.
Milady låter hälsa att om ni älskar henne...
Jag vet, jag måste förlora. Ser hon inte på?
Hon säger att om ni älskar henne så förlorar ni inte mer.
Om ni älskar henne vinner ni torneringen.
- Där står din kärleksgudinna! - Och som jag hatar henne.
- Jag begriper mig inte på kvinnor. - Inte jag heller, men de förstår oss.
Fast kanske inte dig.
Ja! Kvinnor...
...48... 49... och 50!
Tack, mina herrar. Det var ett nöje att göra affärer med er.
Välkomna till London. Kanske kommer ni till världsmästerskapen?
Se inte så ledsna ut. Här, jag bjuder på ett glas.
Han är snabb när han behöver, han håvar in klöver! Lichtenstein!
Guinevere går till Lancelot.
Ta väl hand om honom, milady.
- Vi saknade er på banketten. - "Vi"?
Jag.
Jocelyn... ert pris.
Mitt pris?
Jag är inte värd något pris.
Vem är det då?
Min jungfru säger att era väpnare ibland kallar er William.
Är det så, Sir Ulrich?
Ja... Ja, så är det.
Jag bryr mig inte om ditt namn.
Bara jag kan kalla dig min man.
Jocelyn, jag är ju din man.
- Aj... Förbannade flicka... - Du behöver en fältskär.
Han säger att jag överlever, men det känns inte så.
Jag är orsaken till din smärta.
Ja, det är du.
Fast... min far...
...lärde mig att ta det onda med det goda.
Det goda du talar om...
...kommer jag att vara orsak till också.
Hur länge har ni varit hemifrån? Jag har varit borta i ett halvår.
- Jag har varit borta i två år. - Tre år.
Fem. Fem långa år.
William?
Tolv. Tolv år.
Så han ska vara lärling?
- Hur länge? - I sju år.
Sir Ector?
Jag är taktäckaren. Vi har talats vid.
Ja, det minns jag. Är det här pojken?
Stig fram så jag får se på dig.
Var försiktig med den, Roland!
Är du rädd för mig, pojk?
Har du kvar dina tänder?
Få se på armen. Är du stark?
Han är mager som en fågelskrämma.
Men det är tåga i honom.
Jag kan visa dig en värld full av äventyr-
- och underverk som du inte ens har kunnat drömma om.
Kan du packa min häst och leda den?
Ta farväl av din far så vi kommer iväg.
Han är en riktig riddare, William. Lär dig så mycket du kan av honom.
Det är allt jag kan göra för dig.
Gå nu och ändra ödet så att du får ett bättre liv än jag.
Roland, visa pojken hans sysslor.
- Far, jag är rädd! - För vad?
- Jag vet inte vägen hem! - Du följer bara dina fötter.
London...
Världsmästerskapen
Kom igen nu, London!
- Adhemar är här och ska tävla. - Har han tröttnat på att kriga?
Svarte prinsen befallde honom att upplösa sin armé.
De rumlade och plundrade-
- stal, mördade och skändade kyrkor.
De begick de äldsta synder på de senaste sätten.
Vi möts alltså igen, Sir Ulrich. Dessutom på världsmästerskapen.
Som jag sa, ni kommer att se upp till mig liggandes på rygg.
Begrav det förgångna.
Ni har lyckats väl i min frånvaro både på och utanför fältet.
Ni har vunnit priser, hästar, kvinnor.
- Är det så ni rangordnar dem? - Vanligtvis, med få undantag.
Visst är hon vacker?
En riktig fullblodstrofé, inte sant?
- Ni talar om henne som en måltavla. - Är hon inte det?
Nej.
Hon är pilen.
Jag har inlett förhandlingar med hennes far.
Jag tänker ta henne till min hustru.
Hon ska bli satt i sadeln och placerad på min spiselkrans.
Måltavla eller pil spelar ingen roll. Hon skall bli min.
Ulrich! Ulrich! Ulrich!
- Hur skulle du besegra honom? - Med en påle när han sov.
Men till häst med en lans?
Då är han oslagbar.
Hej på dig.
- Ni är Sir Ulrich von Lichtenstein. - Ja.
Ni är min favoritriddare. När vi tornerar är jag alltid ni.
Vad gör ni här i Cheapside? Det är ingen parad idag.
Kan du bevara en hemlighet?
Jag föddes i Cheapside, runt hörnet där borta.
- Är det sant, Sir Ulrich? - Ja.
Jag bor i huset i där.
- Hur gammal är du? - Nio och ett halvt.
Jag undrar om du minns en man, fast han kanske dog innan du föddes.
Han var lång som en riddare. Han hette John Thatcher.
Det är klart jag minns honom. Han bor kvar där.
Ibland sitter han vid fönstret, men ingen vet varför.
- Vad menar du? - Han är blind, sir.
Är det nån där?
Nätet är inte klart än. Kom tillbaka i morgon.
Vem där?
En riddare.
Jag heter Ulrich.
Ulrich? Jag hör hur man ropar det namnet på arenan.
- Vad har ni här att göra? - Framföra en hälsning till er.
- En hälsning från er son. - Från min William?!
Stig in, sir.
Vad gäller det? Lever han?
Ja... han lever.
Han har det mycket bra.
Han ville att ni skulle veta...
...att han lyckades ändra sitt öde trots allt.
Och har han följt sina fötter?
- Har han äntligen hittat hem? - Ja.
- Far! - William, min son!
Jag skulle vilja träffa den där Wat och Roland.
Det kommer far att göra.
Hur är det med kvinnor? Har du en speciell eller många?
Det finns en mycket speciell.
Henne skulle jag vilja träffa.
Du kan inte ha en läcka i taket, far. Det duger inte åt en taktäckare.
Jo, om han är blind som jag.
Jag är en taktäckares son. Jag ska laga det åt dig.
Jag trodde att han var död, men han har alltid varit så stark.
Geoff och Jocelyn... Den här dagen blir bättre och bättre.
Är det någon som har dött?
- Sir Ulrich von Lichtenstein. - Vad?
Adhemar... följde efter dig igår kväll.
Till Cheapside. Han säger att han såg din far.
Will, de bad mig visa upp adelsbreven.
De tänker gripa dig på arenan.
Ett dussin soldater ur det kungliga gardet. De ställer dig vid skampålen.
- Men jag ska möta Adhemar nu. - Nej, du utgår.
Det är redan noterat.
Sadla hästarna. De kan gripa bagaget, men inte dig.
Halt.
Så, vad tycker du...
...nu när du vet vad jag är?
Att veta vad du är, William, skulle ta en livstid.
Det är jag villig att ge, men nu måste du fly.
- Fly, så flyr jag med dig. - Jocelyn, jag kan inte fly.
Jag är riddare och jag skyr inte faran!
En riddare i hjärtat, men inte på papperet! Det är vad som räknas.
William, jag älskar dig!
Jag älskar dig. Dig.
- Jag vill inte se dig vid skampålen! - Men vill du se mig fly? Nej!
Fan ta din stolthet, William!
- Det är bara du som inte kan fly! - Min stolthet kan de inte ta från mig!
Jo, det kan de och de kommer att göra det! Det kan du skriva upp.
Men kärleken kan de inte ta.
Och vart ska vi bo?
I mitt skjul?
Tillsammans med svinen på vintern?
Ja, William, tillsammans med svinen.
De fattiga kan gifta sig för kärleks skull.
Jocelyn, du vet inte vad du talar om!
William, jag ber dig.
Fly, fly för kärlekens skull.
Roland, vill du att jag ska fly?
- Och du, Geoff? - Ja, av hela mitt spruckna hjärta.
Wat, vi är väl inte såna som flyr?
Jo...
...idag är vi det.
Fly, William.
Nej! Jag tänker inte fly!
Jag är riddare!
Pojkar, tyvärr varar ingenting för evigt.
Vi får avsluta det här tillsammans.
Ni hör inte hemma bland ärans män!
- Jag är här för att tävla. - Du är här för att gripas!
"Han som siktar mot stjärnorna"-
- "snubblar ofta på ett grässtrå."
Du har blivit vägd.
Du har blivit mätt.
Och du höll inte måttet.
Man förlorar antingen det ena eller det andra... William.
I vilken värld kunde du någonsin ha besegrat mig?
Gå, Roland. Låt dem vara.
Gud älskar dig, William. Och jag med.
Försvinn! Skingra er!
Annars spöar jag er!
Vid Jesus Kristus och Jungfru Maria svär jag att jag spöar er!
Jag sliter er i stycken och slår!
Jag bryter benen på er! Smärta! Mycket smärta!
Vi är illa ute.
Hör på!
Lyssna på mig!
Vilket par vi är, va?
Vi försöker båda dölja vilka vi är - och ingen av oss lyckas.
Dina väpnare älskar dig.
Om det var allt jag visste om dig, så skulle det vara tillräckligt.
Men du går till anfall med din lans, när du borde dra dig ur.
Det är också ridderligt.
Släpp honom!
Han kan tyckas ha en enkel härkomst-
- men mina historiker har upptäckt-
- att han härstammar från en gammal kunglig släkt.
Det är vad jag säger.
Och det kan inte ifrågasättas.
Nu vill jag återgälda den vänlighet du en gång visade mig. Knäböj.
I kraft av den makt min far, kung Edvard, har överlåtit åt mig-
- och inför alla vittnen som samlats här...
...dubbar jag dig...
...Sir William.
Res er upp, Sir William.
Kan ni tävla?
Min tornering är inte avslutad.
Är ni i stånd att tävla eller ska ni strykas ur listorna?
- Jag är redo. - Jag ska informera er motståndare.
Leta upp hans sköld på listorna med en gång.
Var hälsad prins Edvard!
Mina herrar och damer-
- och alla ni andra-
- jag vill presentera Philippe de Vitrys son, son till Gilles...
- Är du säker? - Ja.
Det är bara spunnet socker och skokräm.
Det är en liten måltavla, Will, men sikta mot hjärtat.
...den oförskräckte erövraren av oräkneliga kungadömen-
- greve Aaaa... dhemar!
- Herregud, jag hämtar fältskären! - Roland... du är fältskär nu.
Han har spetsat den!
Kate, hjälp mig tillbaka innan tiden är ute.
Förbannade kräk!
Kate, jag kan inte andas. Jag får inte luft.
Som jag sa, taktäckare.
I vilken värld kunde du någonsin ha besegrat mig?
En sådan plats finns inte.
Hon är här, William.
Tillsammans med din far.
Ändra på ödet...
Nu ska vi dansa.
Två lansar mot noll. Du måste stöta honom ur sadeln eller döda honom.
- Du måste ha rustningen på. - Jag kan inte andas med den på.
Lans.
Nej, jag kan inte greppa om den.
Förbannat!
Fäst den vid armen.
Wat... fäst den vid armen.
Gör som han säger.
Ärade publik... Jag missade introduktionen!
Men var så vänliga, jag ber er, och lyssna till den nu.
För jag ska låta mitt välsmorda munläder vila-
- och tala klarspråk.
Dagar som denna är alltför sällsynta för att förringas med tomt tal.
Så jag måste utan vidare utvikelser...
Ursäkta, milord.
Jag vill presentera folkets man!
Född blott ett stenkast härifrån och nu står han här framför er:
John Thatchers son-
- Sir William Thatcher!
Det är ditt namn.
Sir William Thatcher. Din far hörde det.
Lycka till, William.
William!
Du har blivit vägd.
Du har blivit mätt.
- Och det är uppenbart... ...att du inte håller måttet.
Välkommen till den nya världen. Gud välsigne dig-
- om det är det rätta att göra.
William!
Ja!
Han vann!
Åh, William...
- Jag måste nog skriva om det här. - Om prinsen och riddarna?
Om alltihop. All mänsklig aktivitet kan omfattas av konstnären.
Men kanske inte av dig.