NA VRHUNCU SVOJE MOcI RIMSKO JE CARSTVO BILO OGROMNO,
PROTEŽUcI SE OD PUSTINJA AFRIKE, DO GRANICA SEVERNE ENGLESKE.
VIŠE OD cETVRTINE SVETSKOG STANOVNIŠTVA ŽIVELO JE I UMIRALO...
POD VLAŠCU CEZARA.
U ZIMU, LETA GOSPODNJEG 180. 12-GODIŠNJI POHOD...
MARKA AURELIJA NA BARBARSKA PLEMENA U GERMANIJI...
BLIŽIO SE KRAJU.
SAMO JEDNO, POSLEDNJE UPORIŠTE STOJI NA PUTU RIMSKOJ POBEDI...
I OCEKIVANOM MIRU ŠIROM CARSTVA.
- Gospodine. - Generale.
Mršavi su i gladni.
-Još ništa? -Ni znaka.
-Koliko ima kako je otišao? -Skoro dva sata.
- Hoce li poci u bitku, gospodine? - Uskoro cemo saznati..
Vojnice, naredio sam da katapulte pomakneš napred.
-Van domašaja su. -Domašaj je dobar.
-Opasnost po konjicu... -Je prihvatljiva. Slažeš se?
Kažu ne.
Ljudi trebaju shvatiti kada su pokoreni.
Bi li ti, Kvintuse?
Bih li ja?
- Snaga i cast. - Snaga i cast.
Na moj znak, zapocnite s napadom.
Napuni katapulte.
Pešadija, postavi se za napad.
-Strelci spremni. -Strelci!
- Zategni! - Zategni!
Fratres (braco)!
Maksimus!
Za tri nedelje, cu ubirati svoju letinu.
Zamišljajte gde cete biti i ostvarice vam se.
Držite liniju! Budite uz mene!
Ako se zateknete sami...
kako jašete kroz zelene poljane sa suncem na licu...
nemojte se brinuti.
Jer u Elisejskim ste poljima, i vec ste mrtvi!
Braco...
ono što cinimo za života...
odjekuje u vecnosti.
Vuci!
Katapulti su spremni, gospodine!
Strelci, zapalite!
- Zapali! - Zapali!
Strelci, nategnite!
Odapni!
Držite liniju!
Držite se uz mene!
Rim pobeđuje!
Misliš li da zaista umire?
Umire vec deset godina.
Da ne umire, ne bi poslao po nas.
Možda mu samo nedostajemo.
A senatori? Ne bi ih sazvao da...
Mir, Komoduse.
Nakon dve nedelje na putu, od tvog neprekidnog spletkarenja boli me glava.
Doneo je odluku.
Objavice je.
Imenovace mene.
Prvo što cu uciniti..
bice da mu iskažem pocast igrama dostojnim Njegovog velicanstva.
Za sada, prvo što cu ja uciniti, jeste otici u toplu kupku.
Vaša visosti?
Izgleda da smo skoro stigli, gospodine.
-Gospodaru. -Gde je car?
Na frontu je, gospodaru. Tamo su vec 19 dana.
Ranjenici još pristižu.
Mog konja.
Gospodaru.
Poljubac?
Još jednom si dokazao svoju vrednost, Maksimuse.
Nadajmo se poslednji put.
Nemamo se više protiv koga boriti, velicanstvo.
Uvek ostane neko protiv koga se može boriti.
Kako da nagradim najveceg rimskog generala?
Pustite me kuci?
Dom.
Slave vas, Cezare.
To je za tebe, Maksimuse. Tebe slave.
Jesam li je propustio? Jesam li propustio bitku?
Propustio si rat.
cestitam, oce.
Žrtvovacu stotinu bikova u cast tvog trijumfa.
Poštedi bikove.
Odaj pocast Maksimusu. On je dobio bitku.
-Generale. -Visosti.
Rim te pozdravlja, a ja te grlim kao brata.
Previše je vremena prošlo, prijatelju.
- Visosti. - Evo, oce.
Nasloni se na moju ruku.
Mislim da je vreme da odem.
I to mi je ponos Rima.
Generale. Još si živ?
-Još uvek. -Bogovi sigurno imaju smisla za humor.
-Bogovi te sigurno vole. -Valerjuse.
Vracate se u kasarnu, generale? Ili u Rim?
Domu. Mojoj ženi, sinu i žetvi.
Maksimus zemljoradnik. Još mi je teško to zamisliti.
Znaš, Kvintuse, zemlja se spere mnogo lakše od krvi.
-Evo ga. -Visosti.
Senator Gajus, Senator Falko.
cuvaj se Gajusa. Sipace ti medeni napitak u uho...
i jednog ceš se dana probuditi govoreci samo: ''Republika.''
Zašto ne? Rim je osnovan kao republika.
Da, a u republici senat ima vlast.
Ali na senatora Gajusa to, naravno, ne utice.
Kakav je vaš stav, generale? Car ili senat?
Vojnik ima tu prednost...
da može gledati neprijatelja u oci, senatore.
Uz podršku vojske, mogli biste biti politicki vrlo jaki.
Upozorio sam te. Sada cu te spasiti. Izvinite nas, senatori.
Trebace mi dobri ljudi poput tebe.
Kako vam mogu biti na usluzi, visosti?
Ti si covek koji zna kako se komanduje.
Izdaješ naređenja, naređenja se izvršavaju i bitka je dobijena.
Ovi senatori spletkare, prepiru se, laskaju i obmanjuju jedni druge.
Maksimuse, moramo spasiti Rim od politicara.
Mogu li racunati na tebe kad dođe vreme?
Kad me Vaš otac razreši dužnosti, nameravam otici kuci.
Kuci? Niko to nije zaslužio više od tebe.
Nemoj se preterano opustiti. Mogao bih te ubrzo pozvati.
Lusila je ovde. Jesi li znao?
Nije te zaboravila.
A ti si sada važan covek.
Da si se samo rodila kao muškarac...
kakav bi samo Cezar bila.
Oce.
Bila bi jaka.
Pitam se, bi li bila pravedna?
Bila bih onakva kakvu si me ucio da budem.
Kako si putovala?
Dugo. Neudobno. Zašto sam došla?
Treba mi tvoja pomoc. Oko tvog brata.
Naravno.
On te voli. Uvek te voleo.
A sada...
trebace te više no ikad.
Dosta politike.
Pretvarajmo se da si ti kci koja me voli...
a da sam ja dobar otac.
Ugodno je maštati o tome, zar ne?
Poslali ste po mene, Cezare?
-Cezare? -Ponovi mi, Maksimuse.
Zašto smo ovde?
Za slavu carstva, velicanstvo.
Ah, da.
Da, secam se.
Vidiš li onu kartu, Maksimuse?
To je svet koji sam ja stvorio.
Dvadeset pet godina...
osvajao sam, prolivao krv i širio carstvo.
Otkako sam postao Cezar samo sam cetiri godine proveo bez rata.
cetiri godine mira od dvadeset.
A za šta?
Doneo sam mac. Ništa više.
Cezare, vaš život...
Molim te, ne zovi me tako.
Dođi. Molim te.
Dođi, sedi.
Porazgovarajmo...
vrlo jednostavno, kao muškarci.
Maksimuse, govori.
5000 mojih ljudi je napolju u ledenom blatu.
Od toga je 3000 okrvavljeno. 2000 nikada nece otici odavde.
Ne želim verovati da su se borili i umrli nizašta.
A šta želiš verovati? - Borili su se za vas i za Rim.
A šta je Rim?
Video sam dosta ostatka sveta.
Surov je, okrutan i mracan. Rim je svetlost.
Pa ipak nikad nisi bio tamo.
Nisi vidio u šta se pretvorio.
Ja umirem, Maksimuse.
Kad covek vidi svoj kraj, želi znati da je njegov život imao neku svrhu.
Kako ce me svet u buducnosti spominjati?
Hoce li me pamtiti kao filozofa?
Ratnika?
Tiranina?
Ili cu biti car koji je Rimu vratio njegovu pravu prirodu?
Bio je jednom san koji se zvao Rim.
O njemu se moglo samo šaptati.
Sve malo glasnije od šaputanja, i nestao bi...
toliko je bio krhak.
I bojim se da nece preživeti zimu.
Maksimuse...
šapucimo sada...
zajedno, ti i ja.
Imaš sina.
Pricaj mi o svom domu.
Moja kuca je u brdima iznad Truhila. Vrlo je jednostavna.
Ružicasto kamenje koje se ugreje na suncu.
Povrtnjak koji danju miriše na trave...
a navece na jasmin.
Pred ulazom je divovska topola.
Smokve, jabuke, kruške.
Zemlja je crna. Crna poput kose moje žene.
Grožđe na južnim obroncima, masline na severu.
Divlji poniji se igraju blizu kuce. Draže mog sina. On želi biti poni.
Kada si prošli put bio kod kuce? - Pre dve godine, 264 dana i ovo jutro.
Zavidim ti, Maksimuse.
Imaš lep dom. Vredi se za njega boriti.
Ima još jedna dužnost...
koju tražim da izvršiš pre no što odeš kuci.
Šta želite da ucinim, Cezare?
Želim da posle moje smrti, ti postaneš namesnik Rima.
Ovlasticu te samo sa jednim ciljem...
a to je da vratiš vlast narodu Rima...
i okoncaš korupciju koja ga je oslabila.
Prihvataš li ovu veliku cast koju sam ti ponudio?
Od sveg srca, ne.
Maksimuse...
zato to moraš biti ti.
Ali sigurno ima neki prefekt, senator...
neko ko poznaje grad i shvata njegovu politiku.
Ali tebe politika nije iskvarila.
-A Komodus? -Komodus nije moralna osoba.
Znaš to još od svoje mladosti..
Komodus ne može vladati.
On ne sme vladati.
Ti si sin kakvog sam trebao imati.
Komodus ce prihvatiti moju odluku.
On zna da ti je vojska odana.
Treba mi vremena, velicanstvo. - Da.
Nadam se da ceš pristati do zalaska sunca.
A sad me zagrli kao sin.
I donesi starcu još jedno cebe.
- Moj otac ti je sada sklon. - Gospo.
-Nije uvek bilo tako. -Mnogo se toga menja.
Mnogo. Ne sve.
Maksimuse, stani.
Da ti vidim lice.
-Izgledaš uzrujano. -Izgubio sam mnogo ljudi.
Šta je moj otac hteo od tebe?
Da mi poželi svako dobro pre no što odem kuci.
Lažeš.
Uvek sam znala kad lažeš jer nikad nisi bio dobar u tome.
-Nikad nisam time stekao tvoju naklonost. -Istina.
Ali nikad nisi ni morao.
Život je jednostavniji za vojnika.
Ili možda misliš da sam bez srca?
Mislim da imaš dara za preživljavanje.
Maksimuse, stani.
Je li zaista tako strašno što me ponovo vidiš?
Ne. Umoran sam od bitke.
Teško ti je gledati mog krhkog oca.
Komodus ocekuje da ce otac za koji dan objaviti ko ce ga naslediti.
Hoceš li služiti mom bratu kao što si služio njegovom ocu?
Uvek cu služiti Rimu.
Znaš...
još uvek te spominjem u svojim molitvama.
Da. Molim se.
Bilo mi je žao kad sam cuo da ti je muž umro. Žalio sam za njim.
-Hvala. -cujem da imaš sina.
Da. Lusijusa.
Skoro mu je osam godina.
I mom je sinu skoro osam.
Zahvaljujem ti za molitve.
Preci, molim vas, uputite me.
Blažena majko, dođi mi sa željama bogova za moju buducnost.
Blaženi Oce, cuvaj mi ženu i sina sa spremnim macem.
Šapni im da živim samo za to da ih ponovo zagrlim.
Preci, slavim vas.
I pokušacu živeti dostojanstveno kako ste me ucili.
Cicero.
Gospodine.
Nije ti teško obavljati svoju dužnost?
Ponekad cinim ono što želim.
Sve ostalo vreme, cinim ono što moram.
Možda ipak necemo moci kuci.
Jesi li spreman izvršiti svoju dužnost prema Rimu?
Da, oce.
Neceš biti car.
Ko ce mudriji i stariji zauzeti moje mesto?
Moja ce vlast preci na Maksimusa...
koji ce je držati...
dok Senat ponovo ne bude spreman vladati.
Rim ce opet biti republika.
- Maksimus. - Da.
Moja te odluka razocarala?
Jednom si mi pisao...
i nabrojao cetiri glavne vrline.
Mudrost, pravednost...
odvažnost...
i umerenost.
Dok sam citao popis, znao sam da nemam ni jednu od njih.
Ali imam drugih vrlina, oce.
Ambicioznost.
To može biti vrlina kad te tera da se isticeš.
Domišljatost, hrabrost.
Možda ne na bojištu, ali...
postoje razne vrste hrabrosti.
Odanost porodici...
i tebi.
Ali nijedna od mojih vrlina nije bila na tvom popisu.
cak i onda se cinilo da me ne želiš za sina.
Preteruješ.
Proucavao sam lica bogova...
tražeci nacine da ti ugodim, da budeš ponosan.
Jedna lepa rec...
jedan pravi zagrljaj...
da me pritisneš na grudi i cvrsto me stisneš...
bili bi mi na srcu kao sunce hiljadu godina.
Šta to kod mene toliko mrziš?
Jedino što sam ikada želeo...
jeste da ostvarim tvoja ocekivanja.
- Oce. - Komoduse.
tvoj nedostatak kao sina...
moj je neuspeh kao oca.
Oce.
Poklao bih ceo svet...
samo da si me voleo!
Maksimuse, car te treba. Hitno je.
Tuguj sa mnom, brate. Naš veliki otac je mrtav.
Kako je umro?
Lekari kažu da nije bolelo.
Izdahnuo je u snu.
Oce.
Tvoj car traži tvoju odanost, Maksimuse.
Prihvati moju ruku.
Pružam je samo jednom.
Kvintuse.
Zdravo, Cezare.
Moram razgovarati sa senatorima. Treba mi njihov savet.
Probudi Gajusa i Falca.
- Mac. - Mac.
Maksimuse, budi oprezan, molim te. To nije bilo razborito.
Razborito? Car je ubijen.
Car je umro prirodnom smrcu.
-Zašto si naoružan, Kvintuse? -Straža!
Ne opiri se, Maksimuse.
Žao mi je. Cezar je rekao svoje.
Jašite do svitanja...
a onda ga ubijte.
Kvintuse, pogledaj me. Pogledaj me!
Obecaj da ceš se brinuti o mojoj porodici.
S porodicom ceš se sresti u zagrobnom životu.
Klekni.
Blaženi Oce, cuvaj mi ženu i sina
Šapni im da živim samo zato da ih ponovo zagrlim.
Bar mi omoguci cistu smrt.
Vojnicku smrt.
Mraz, ponekad se zbog njega oštrica zalepi.
Pretorijance!
- Znaš li kada si prošli put bio kod kuce? - Pre dve godine, 264 dana i ovo jutro.
Blaženi Oce, cuvaj mi ženu i sina sa spremnim macem...
Šapni im da živim samo zato da ih opet zagrlim, jer sve ostalo je prah i vazduh.
Šapni im da živim samo zato da ih opet zagrlim...
Jer sve ostalo je prah i vazduh.
Mama. Vojnici!
Tata! Tata!
Nemoj umreti.
Srešceš ih opet.
Ne još.
Ne. Ocistice je. Videceš.
Nemoj umreti.
Bacice te lavovima.
Oni vrede više nego mi.
Je li ti sad bolje?
cista je. Vidiš?
ZUKABAR, RIMSKA PROVINCIJA
Proksimo!
Stari prijatelju.
Svaki je dan odlican kad si ti tu...
ali danas je tvoj najsretniji dan.
One žirafe koje si mi prodao,
nece da se pare.
Samo hodaju okolo i jedu...
a nece da se pare.
Prodao si mi...
pederske žirafe.
-Želim da mi vratiš novac. -Nema šanse.
- Dacu ti odlicnu cenu. -Za šta?
Jesi li video moju novu robu? Dođi ih videti.
Jesu li neki od njih za borbu? Uskoro imam borbu.
Neki su dobri za borbu, a drugi za umiranje.
Mislim da ti treba oboje. - Diži se.
Šta si po zanimanju?
Bio sam lovac.
Kupio sam ga u rudniku soli u Kartagini.
Sedi.
Znak legije.
-Dezerter. -Može biti, ali koga briga?
- Španac je. - Uzecu ih šest.
- Za hiljadu. - Jednu hiljadu?
Samo Numidijac vredi dve hiljade.
Ovi robovi su truli.
Sve to dodaje aromu.
cekaj, cekaj.
Mogu pregovarati.
Dacu ti 2000...
i još 4000 za životinje.
To je 5000 za starog prijatelja.
Hajde! Koliko treba da uđem u vlastitu kucu?
Ja sam Proksimo.
Bicu vam bliži narednih nekoliko dana...
koji ce biti poslednji u vašim bednim životima...
nego ona kuja od vaše majke koja vas je vrišteci donela na ovaj svet.
Nisam za vas dao velik novac da biste mi pravili društvo.
Dao sam ih kako bih zaradio na vašoj smrti.
I kao što je vaša majka bila prisutna na vašem pocetku...
tako cu ja biti prisutan na vašem svršetku.
A kada umrete, a umrecete...
vaš ce odlazak biti uz zvuk...
Gladijatori...
pozdravljam vas.
Žuti.
Dobro.
- Crveni. - Crveni.
Špance.
Dosta je za sada!
Doci ce njegovo vreme.
Sledeci.
Špance...
zašto se ne boriš?
Svi se moramo boriti.
Ja se ne borim.
Ne bih trebao biti ovde, ja sam pisar, zapisujem reci...
i govorim sedam jezika. - Dobro.
Sutra možeš vrištati na sedam jezika.
Možda ce pisar osvojiti svoju slobodu.
Slobodu?
Šta moram uciniti?
Uđi u arenu i ubij me.
I njega...
i Numidijca...
i dezertera.
I još njih stotinu.
Kad više ne bude nikoga za borbu, slobodan si.
To ne mogu uciniti.
Ne?
Ali ja mogu.
Je li to znak tvojih bogova?
Nece li ih to razljutiti?
Bogovi su ti skloni.
Crveno je boja bogova.
Danas ce ti trebati njihova pomoc.
Proksimo!
Još uvek ih predvodi German?
Rulja voli varvarina.
Osim toga, zbog njega sam bogat.
Je li se onaj Numidijac ikad borio?
Ne, prvi mu je put.
A onaj, radnik, vojnik?
Španac. Mogao bi biti i evnuh, zbog nacina na koji se bori.
Dajem 500 sestercija da ce se Numidijac i Španac izvuci.
I još 1000 da ce se samo Numidijac izvuci.
Tražiš da se kladim protiv vlastitog coveka?
- To nije eticki. - Šta ako ponudim 2000?
Neki od vas misle da se nece boriti...
a neki da se ne znaju boriti.
Svi to kažu...
dok se ne nađu tamo.
Slušajte.
Ubij! Ubij! Ubij!
Zarijte ovo drugome u meso...
i aplaudirace vam i obožavati vas zbog toga.
A vi...
možda cete ih poceti voleti...
zbog toga.
Na kraju...
svi smo mi mrtvi.
Na žalost, ne možemo birati nacin...
ali možemo odluciti kako cemo se suociti s krajem...
kako bi nas pamtili...
kao muškarce.
Vi levo, izbacite štitove!
Vi desno, izvucite maceve!
Ubij! Ubij!
Stavi ih u parove, crvenog sa žutim.
Sledeci!
-Odlazi! -Nama nikada neceš vladati, Komoduse!
Ulazi u Rim kao heroj osvajac. Ali šta je osvojio?
Daj mu vremena, Grakuse. Mlad je.
Mislim da bi mogao biti dobar.
Za Rim ili za tebe?
Idi svojoj majci, Lusijuse. Ona bi to volela.
Lusijuse!
Majko!
Zdravo, Cezare.
Senatori.
Rim pozdravlja novog cara.
Visosti, vaši verni podanici žele vam dobrodošlicu.
Hvala, Falko.
A što se vernih podanika tice, nadam se da nisu bili preskupi.
-Cezare. -Grakuse.
Ceo se Rim raduje tvom povratku, Cezare.
Ima mnogo toga cime se trebaš pozabaviti.
Da vas uputimo, Cezare, senat je pripremio niz protokola...
kako bi se poceli baviti mnogim problemima u gradu...
pocevši od osnovnih zdravstvenih mera u grckoj cetvrti...
kako bi se zaustavila kuga koja tamo vec izbija.
Pa, ako Cezar...
Zar ne vidiš, Grakuse?
U tome i jeste problem, zar ne?
Moj otac je sve svoje vreme provodio uceci...
nad knjigama mudrosti i filozofije.
Proveo je suton svog života citajuci svitke iz senata.
A celo to vreme, narod je bio zaboravljen.
Ali senat je narod, velicanstvo...
izabran od naroda, da govori u ime naroda.
Sumnjam da se vecina naroda hrani tako dobro kao ti, Grakuse.
Ili ima tako krasne ljubavnice, Gajuse.
Ja mislim da razumem vlastiti narod.
Onda ce Cezar možda biti tako dobar da nas nauci...
iz vlastitog bogatog iskustva.
Ja to zovem ljubav.
Ja sam njihov otac.
Narod su moja deca.
Privicu ih na grudi i cvrsto zagrliti.
Velicanstvo, jeste li ikada zagrlili nekoga ko umire od kuge?
Ne, ali prekineš li me opet...
uveravam te da ti hoceš.
Senatore, moj brat je vrlo umoran.
Ostavite mi svoj popis.
Cezar ce uciniti sve što Rim zahteva.
Gospo, kao i uvek...
vaš najmanji dodir, tera na poslušnost.
Ko su oni da mi pridikuju?
Komoduse, senat ima svoju namenu.
Kakvu namenu? Oni samo pricaju.
Trebali bismo biti samo...
ti i ja....
i Rim.
Ni ne pomišljaj na to.
Senat je oduvek postojao.
Rim se promenio.
Za vladanje carstvom potreban je car.
Naravno, ali ostavi narodu njegove...
Iluzije?
Tradicije.
Rat moga oca protiv varvara...
i sam je rekao, njime nije postigao ništa. Ali narod ga je voleo.
Narod uvek voli pobede.
Zašto?
Nisu videli bitke.
Šta njih briga za Germaniju?
Briga ih je za sjaj Rima.
Velicina Rima.
A šta je to?
To je zamisao.
Velicanstvenost.
Velicanstvenost je vizija.
Tacno. Vizija.
Zar ne shvataš, Lusila?
Ja cu narodu dati viziju Rima, i narod ce me zbog toga voleti.
Ubrzo ce zaboraviti razvucene propovedi šacice suvoparnih staraca.
Ja cu narodu dati najvecu viziju u životu.
Igre.
Stotinu i pedeset dana igara.
Pametniji je nego što sam mislio. - Pametan.
Ceo bi mu se Rim smejao...
da se ne boji njegovih pretorijanaca.
Strah i divljenje. Mocan spoj.
Zaista misliš da ce to zavesti narod?
Mislim da on zna šta je Rim. Rim je rulja.
Izvedi im magiju i odvraticeš im pažnju.
Oduzmi im slobodu i dalje ce urlati.
Žila kucavica Rima...
nije mramor senata.
To je pesak koloseuma.
On ce im prikazati smrt...
a oni ce ga zbog toga obožavati.
Samo ubijaš i ubijaš.
Rulja ne želi koljaca, želi heroja.
Želimo da se vracaju.
Nemoj ih samo iskasapiti, upamti da si ti zabavljac.
Španac.
Zabavljaj!
Ne zabavljate se?
Niste li zato ovde?
Španac! Španac!
Šta ti želiš?
Devojku?
Decaka?
Poslao si po mene.
Jesam.
Dobar si, Špance, ali ne baš tako dobar.
Mogao bi biti izvanredan.
Od mene se traži da ubijam i ja ubijam.
To je dovoljno.
To je dovoljno za provincije, ali ne i za Rim.
Mladi je car...
organizovao niz spektakala...
u spomen na svog oca...
Marka Aurelija.
Meni je to zabavno...
jer nas je Marko Aurelije,
mudri, sveznajuci Marko Aurelije
ukinuo.
I tako, nakon pet godina siromaštva...
po selima prepunim buva...
konacno se vracamo tamo gde pripadamo...
u Koloseum..
Trebao bi videti Koloseum, Špance.
Pedeset hiljada Rimljana...
gleda svaki zamah tvog maca...
zahtevajuci da zadaš smrtonosni udarac.
Tajac pre nego što udariš...
i buka nakon toga.
Sve je glasnija...
Sve je glasnija poput...
oluje...
Kao da si bog groma.
Bio si gladijator?
Jesam.
Izborio si se za slobodu?
Pre mnogo vremena, car...
mi je urucio rudius.
To je obican drveni mac.
Simbol tvoje slobode.
Dodirnuo mi je rame i bio sam slobodan.
Znao si Marka Aurelija?
Nisam rekao da sam ga znao. Rekao sam da mi je jednom dodirnuo rame.
Pitao si me šta želim.
I ja želim stati pred cara...
poput tebe.
Tada me slušaj.
Uci od mene.
Nisam bio najbolji zato što sam brzo ubijao.
Bio sam najbolji jer me gomila volela.
Osvoji gomilu...
i osvojiceš slobodu.
Osvojicu gomilu.
Dacu im nešto što nikad ranije nisu videli.
Ici cemo zajedno u Rim...
i doživeti krvave avanture.
Ta ce nas divna bludnica dojiti...
dok ne budemo debeli i sretni, i više ne možemo sisati.
A onda...
kad dovoljno ljudi pogine...
možda ceš dobiti slobodu.
Evo. Koristi ovo.
Tamo negde...
moj zavicaj...
moj dom.
Moja žena priprema hranu.
Kcerke donose vodu sa reke.
Hocu li ih ikada opet videti?
Mislim da necu.
Veruješ li da ceš ih ponovo videti kad umreš?
Mislim da hocu.
Ali...
umrecu uskoro.
One nece umreti još mnogo godina.
Moracu cekati.
cekao bi?
Naravno.
Znaš..
moja žena...
i sin...
vec me cekaju.
Videceš ih opet.
Ali ne još.
Ne još, osim ako...
Ne još.
Napolje!
Drago mi je ponovo te videti, stari prijatelju.
Donesi mi bogatstvo.
Jesi li ikad video nešto slicno?
Nisam znao da covek može sagraditi tako nešto.
Osvoji gomilu.
Ulazi. Kreni.
Unutra.
Tako dobro spava jer je voljen.
Dođi, brate. Kasno je.
Napravicu od Rima cudo za sva vremena.
To je ono što Grakus i njegovi prijatelji ne razumeju.
Od svih mojih želja puca mi glava.
Komoduse, popij ovaj napitak.
Mislim da je skoro pravi trenutak.
Mogao bih najaviti raspuštanje senata...
na proslavi u cast našeg oca.
Misliš li da bih trebao?
Je li narod spreman?
Mislim da ti je sad potreban odmor.
Hoceš li ostati sa mnom?
Još se uvek bojiš mraka, brate?
Još.
Uvek.
-Ostani nocas sa mnom. -Znaš da necu.
Onda me poljubi.
Spavaj, brate.
To što imam gluvoneme sluge, osigurava mi duži život.
Hapse skoliste.
Svakoga ko se usudi progovoriti.
cak i satiricare i hronicare.
I matematicare.
Sve kako bi nahranili arenu.
Senat nije odobrio opsadno stanje.
Ovaj teror u potpunosti sprovode pretorijanci.
Bojim se izaci kad padne noc.
Više bi se trebao bojati svojih aktivnosti tokom dana.
Senat je pun njegovih špijuna.
koje vodi onaj svodnik, Falko.
Ali šta namerava? To mi zaokuplja misli.
Provodi dane opsednut...
planiranjem festivala u cast tvog oca.
Zanemaruje i najosnovnije zadatke vlade.
Šta namerava?
I cime to placa?
Ove dnevne igre staju bogatstvo, a nema novih poreza.
Buducnost.
Buducnost placa za to.
Poceo je prodavati rezerve žita.
To ne može biti istina.
Prodaje rimske rezerve žita.
Narod ce gladovati za dve godine.
Nadam se da uživaju u igrama...
jer ce uskoro umreti zbog njih.
-Rim mora saznati za to. -Kako?
Raspustice senat.
Ko ce im reci pre nego bude prekasno? Ti, Grakuse?
Ti, Gajuse.
Hoceš li održati govor pred senatom i optužiti mog brata?
A zatim gledati svoju porodicu u Koloseumu?
Ko bi se usudio?
Svaki dan živim u zatvoru straha...
jer je moj sin naslednik.
On mora umreti.
Kvintus i pretorijanci bi preuzeli vlast.
Ne. Odreži joj glavu i zmija ne može napasti.
Lusila, Gajus je u pravu.
Dok ne neutrališemo pretorijance, ništa ne možemo postici.
- Ništa necemo uciniti? - Ne, dete.
Zadržacemo sve za sebe. Pripremacemo se.
Sve dok mu narod daje podršku, mi nemamo uticaja.
Mi smo vazduh.
Ali svakim danom on stvara nove neprijatelje.
Jednog ce dana imati više neprijatelja nego prijatelja.
Tog cemo dana delovati.
Tada cemo zadati naš udarac.
Ali do tad...
bicemo popustljivi.
Bicemo poslušni.
I bicemo neverni.
Dobro, dosta je.
Car želi borbe, a ja ne želim žrtvovati svoje najbolje borce.
Gomila želi borbe, pa im car daje borbe.
-A ti dobijaš bitku kod Kartagine. -Pokolj kod Kartagine.
Zašto ne odete do zatvora i pokupite sve prosjake i lopove?
Ucinili smo to.
Ako se želiš rešiti najboljih gladijatora u celom carstvu....
onda ja želim dvostruku cenu.
Dobiceš cenu po svom ugovoru ili cu ti ga poništiti.
To ti se ne sviđa?
Onda možeš otpuzati natrag u onu smrdljivu rupu iz koje si došao.
Gladijatore, jesi li ti onaj kog zovu Španac?
Da.
Rekli su mi da si gorostas.
Rekli su mi da možeš zdrobiti ljudsku lubanju jednom rukom.
Ljudsku? Ne.
Decju.
-Imaju li dobre konje u Španiji? -Među najboljima.
Ovo je Argento,
a ovo je Skarto.
To su bili moji konji.
Oduzeli su mi ih.
Sviđaš mi se, Špance. Navijacu za tebe.
-Dozvoljavaju ti da gledaš igre? -Moj ujak kaže da me to cini jacim.
-A šta kaže tvoj otac? -Moj otac je mrtav.
Gospodaru Lusijuse, vreme je.
Moram ici.
Zoveš se Lusijus?
Lucijus Varus, po ocu.
Kad car uđe...
podignite oružje, pozdravite ga...
a zatim govorite zajedno.
Gledajte caru u lice...
i ne okrecite mu leđa.
Idite i umrite casno.
Mi koji cemo umreti, pozdravljamo te!
Danas...
posežemo u svetu prošlost...
kako bismo vam prikazali...
drugi pad mocne Kartagine!
U jalovoj ravnici Zarme...
stajahu nepobedive vojske...
varvarina Hanibala.
Okrutni placenici i ratnici...
iz svih brutalnih zemalja...
spremni na nemilosrdno...
pustošenje...
i osvajanje.
Vašem je caru...
zadovoljstvo predstaviti vam...
varvarsku hordu!
Je li neko ovde bio u vojsci?
Da. Služio sam kod vas kod Vindobone.
Možeš mi pomoci.
Šta god izašlo kroz ovu kapiju...
imamo vece šanse preživeti ako sarađujemo.
Shvatate li?
Ako se držimo zajedno, preživecemo.
Car ima zadovoljstvo predstaviti vam legionare...
Skipia Afrikanusa!
Do smrti!
Ubij! Ubij! Ubij!
Držite se blizu.
Sabijmo se!
Držite se blizu. Više redova!
Spojite štitove. Kao jedan.
Drži!
Kao jedan!
Odlicno!
Drži!
Vracaju se! Ostanite uz mene!
Jedna kolona!
Istorija mi nije jaca strana, Kasijuse...
ali ne bi li varvari trebali izgubiti bitku kod Kartagine?
Da, velicanstvo.
Oprostite, velicanstvo.
Ne, baš volim iznenađenja.
Ko je on?
Zovu ga Španac, velicanstvo.
- Želim ga upoznati. - Da, velicanstvo.
Napred! Oružje pripremi!
Bacite oruzje.
Gladijatore, car te želi videti.
Stojim caru na usluzi.
Diži se.
Tvoja je slava sasvim zaslužena, Špance.
Mislim da nikad nije bilo gladijatora ravna tebi.
Ovaj mladic tvrdi da si ti novi Hektor. Ili Herkul?
Zašto nam se junak ne otkrije i kaže nam svoje pravo ime?
Imaš neko ime.
Ime mi je Gladijator.
Kako se usuđuješ okrenuti mi leđa?
Robe!
Skini kacigu i reci mi svoje ime.
Ime mi je Maksimus Desimus Meridius...
zapovednik sam severnih vojski..
general Feliks legija...
odani sluga pravoga cara, Marka Aurelija...
otac ubijenog sina...
muž ubijene žene...
i osveta ce biti moja, u ovom ili sledecem životu.
Oružje!
Živi! Živi! Živi! Živi!
Straža, mirno!
Maksimus! Maksimus! Maksimus! Maksimus!
Oce.
Zašto je još uvek živ?
Ne znam.
Ne bi trebao biti živ.
To me uzrujava.
Strašno sam uzrujan.
Ucinio sam što sam morao uciniti.
Da je bilo onako kako je otac želeo, carstvo bi se raspalo.
Ti to shvataš. - Da.
Kako si se osecala kad si ga videla?
Nisam ništa osecala.
Duboko te ranio, zar ne?
Ne dublje nego ja njega.
Lagali su mi u Germaniji.
Rekli su mi da je mrtav.
Ako mi lažu, ne poštuju me.
Ako me ne poštuju, kako me ikada mogu voleti?
Onda moraš dati legijama na znanje...
da njihova izdaja...
nece proci nekažnjeno.
Sirota moja sestro.
Ne bih ti hteo biti neprijatelj.
Šta ceš uciniti?
Ovuda.
Bogate gospođe dobro placaju da ih zadovoljavaju najhrabriji borci.
Znao sam da ce tvoj brat poslati ubice.
Nisam znao da ce poslati najboljeg.
Maksimuse, on ne zna.
Moja je porodica živa spaljena i razapeta na krst.
-Nisam znala ništa... -Ne laži!
Plakala sam za njima.
Kao što si plakala za svojim ocem?
Od tog dana živim u tamnici straha.
Ne smem žaliti za ocem zbog straha od svog brata.
Živim u strahu svakog trenutka i svakog dana...
jer mi je sin prestolonaslednik.
I te kako sam plakala.
Moj je sin...
bio nedužan.
I moj je.
Mora li i moj sin umreti pre nego mi poveruješ?
Zar je važno verujem li ti ili ne?
Bogovi su te poštedeli. Zar ne shvataš?
Danas sam videla kako je rob postao mocniji od rimskog cara.
Bogovi su me poštedeli?
U njihovoj sam milosti, a jedino mogu zabaviti rulju.
To jeste moc.
Ta rulja je Rim, i dok Komodus upravlja njima, on upravlja svime.
Slušaj me.
Moj brat ima neprijatelje, vecinom u senatu.
Ali dok ga narod sledi...
niko mu se nece usuditi suprotstaviti osim tebe.
Protiv njega su, a ipak ne cine ništa.
Ima nekoliko politicara koji su svoj život posvetili Rimu.
Pogotovo jedan.
Ako se uspem dogovoriti, hoceš li se sastati s njim?
Zar ne shvataš?
Ja mogu nocas umreti u ovoj celiji, ili sutra u areni.
Ja sam rob!
Šta ja uopšte mogu promeniti?
Taj covek želi ono što i ti želiš.
Onda neka on ubije Komodusa!
Nekad sam poznavala jednog coveka...
plemenitog coveka, coveka od principa...
koji je voleo mog oca...
i moj je otac voleo njega.
Taj je covek dobro služio Rimu.
Taj covek više ne postoji.
Tvoj je brat dobro obavio posao.
Dopusti da ti pomognem.
Da...
možeš mi pomoci..
Zaboravi da si me ikad poznavala...
i ne dolazi više ovamo.
Straža! Dama je završila sa mnom.
Kako se zoveš?
Julian Kras.
Ime?
Marko, velicanstvo.
Ime mog oca.
Sigurno su znali za Maksimusov beg kad su pronašli tela cetvorice muškaraca.
Mislili su da se radi o varvarskom napadu.
To su dobri ljudi, velicanstvo. Odani su caru.
Možda si onda ti znao, a nisi mi rekao.
Nisam znao.
Nisi znao?
Ali general uvek sve ima pod nadzorom. Uvek komanduje, zar ne?
Da, Cezare.
Onda izdaj naređenje. Reci.
Pusti.
Maksimuse.
Komandovao si legijama? Ostvario si mnoge pobede?
-Da. -U Germaniji?
U mnogim zemljama.
Generale!
Imaš slavno ime.
On mora okaljati tvoje ime pre nego ubije tebe.
Da, na drugom kraju.
-Senatore Gajuse. -Zdravo.
Senatore Grakuse.
Ne vidimo te da cesto uživaš u zadovoljstvima proste gomile.
Ja se ne pretvaram da sam covek iz naroda, senatore...
ali se trudim biti covek za narod.
Narode Rima!
cetvrtog dana Antiohije...
možemo slaviti 64. dan igara.
U svojoj velicanstvenoj dobroti...
car se udostojio pocastiti rimski narod...
istorijskom završnom borbom.
Posle pet godina u penziji, danas se vraca u Koloseum...
Cezaru je drago predstaviti vam...
jedinog nepobeđenog šampiona...
u istoriji Rima...
legendarnog Tigrisa...
iz Galije!
On jako dobro zna kako manipulisati ruljom.
Marko Aurelije je imao san koji se zvao Rim, Proksimo.
To nije to. To nije to.
Marko Aurelije je mrtav, Maksimuse.
Mi smrtnici smo samo senke i prah.
Senke i prah, Maksimuse!
Kao predstavnik škole za obuku Antonjusa Proksima...
Cezar vam sa ponosom predstavlja...
cliusa Maksimusa!
Prihvataju ga kao da je jedan od njih.
Rulja je prevrtljiva, brate. Zaboravice ga za mesec dana.
Ne, puno pre toga.
Dogovoreno je.
Mi koji cemo umreti, pozdravljamo te.
Uz tebe smo, Maksimuse!
Vuci, vuci!
Otpusti! Otpusti!
Ubij! Ubij! Ubij! Ubij!
Maksimus milosrdni!
Napred, pripremite oružje!
Šta da radim sa tobom?
Ti jednostavno ne želiš...
umreti.
Jesmo li mi toliko razliciti?
Ti ubijaš kad moraš...
kao i ja.
Ja moram oduzeti samo još jedan život. Onda je gotovo.
Onda ga oduzmi sada.
Kažu mi da je tvoj sin...
cvilio poput devojcice...
dok su ga razapinjali na krst.
A tvoja je žena...
stenjala poput kurve...
dok su je uzastopno silovali...
ponovo
i ponovo.
Vreme za vaše velicanje samog sebe uskoro ce proci...
visosti.
-Generale! -Cicero!
- Gde ste ulogoreni? - U Ostiji.
-Volimo te, Maksimuse! -Slava pobedniku!
Reci ljudima da im je general živ. Potraži me.
-Kreci! -Potraži me!
cuju li te?
Ko?
Tvoja porodica, u zagrobnom životu?
-Da. -Šta im kažeš?
Mom sinu...
kažem da cu ga uskoro opet videti...
i da spusti pete kad jaše.
Mojoj ženi...
to te se ne tice.
Sad vole Maksimusa zbog njegovog milosrđa.
Zato ga ne mogu tek tako ubiti jer ispadam još nemilosrdniji.
Sve je to poput neke velike nocne more.
On ti prkosi.
Svaka njegova pobeda je izraz prkosa.
Rulja to uviđa, a isto tako i senat.
Dok je on živ, oni su svakim danom sve hrabriji.
-Ubijte ga. -Ne.
Necu od njega napraviti mucenika.
Kad sam danas posetio senat...
namerno sam im rekao da rezervama žita placam igre.
Jesi li primetio šta se dogodilo?
-Ništa. -Tako je. Ništa.
Ni jedna rec prigovora.
cak je i drski senator Grakus bio tih poput miša.
Zašto?
Kažu mi da...
postoji neka morska zmija...
koja na veoma neobican nacin privlaci svoju žrtvu.
Legne na dno mora kao da je ranjena.
Neprijatelji joj se tada približe...
a ona i dalje leži sasvim mirno.
Njezini neprijatelji je tada pocnu grickati...
a ona je i dalje mirna.
Dakle...
mi cemo mirno ležati...
i pustiti neprijatelje da nam priđu i da nas grickaju.
Neka se svaki senator prati.
Cicero, prijatelju stari. Mislio sam da te možda vidim poslednji put.
-Mislio sam da si mrtav. -Zamalo.
-Koliko su dugo ljudi u Ostiji? -Cele zime.
-I kako izgledaju? -Debeli su i dosadno im je.
-Ko im komanduje? -Neki glupan iz Rima.
Kad mogu biti spremni za borbu?
Za tebe, sutra.
Moraš nešto uciniti za mene.
Dođite videti. Ako niste bili u areni, ovde možete gledati predstavu.
Gorostas Maksimus pobeđuje našeg cara Komodusa.
Šta da radimo? On prkosi svima...
Bože!
Gospo? Služio sam vašem ocu kod Vindobone.
-Nazad. -Gospo.
Služio sam vašem ocu kod Vindobone.
Nazad!
I služio sam generalu Maksimusu. Još uvek mu služim.
Stani.
Udaljite se.
General javlja da ce se sastati sa vašim politicarom.
Za tvoju odanost, vojnice. - Hvala, gospo.
Ostavi nas.
Senatore Grakuse.
Generale.
Nadam se da moj dolazak dovoljno dokazuje...
da mi možete verovati.
--Senat je uz vas? -Senat?
Da. Mogu govoriti u njihovo ime.
Možete li kupiti moju slobodu i prokrijumcariti me iz Rima?
S kojom svrhom?
Izvedite me van zidina grada.
Pripremite odmorne konje za odlazak u Ostiju.
Moja vojska je tamo.
Do veceri drugoga dana, vraticu se predvodeci 5000 ljudi.
Ali sve legije imaju nove komandante...
odane Komodusu.
Neka me moji ljudi vide živog i videcete kome su odani.
To je ludost.
Sto godina nijedna rimska vojska nije ušla u grad.
Necu menjati jednu diktaturu za drugu!
Vreme polovicnih mera i govora je prošlo, senatore.
A posle vašeg velicanstvenog prevrata, šta onda?
Povešcete svojih 5000 ratnika i otici?
Otici cu.
Vojnici ce ostati radi vaše zaštite...
pod nadzorom senata.
Znaci...
kad ceo Rim bude vaš, samo cete ga tako vratiti narodu?
Recite mi zašto.
Jer je to bila poslednja želja coveka na samrti.
Ja cu ubiti Komodusa.
Sudbinu Rima prepuštam vama.
Marko Aurelije vam je verovao.
Njegova kci vam veruje.
Ja cu vam verovati.
Ali imamo malo vremena.
Dajte mi dva dana...
i otkupicu vam slobodu.
A vi...
Vi ostanite živi...
inace sam ja mrtav.
Sad moramo ici.
cekace te. Stoji u podnožju kolosa. Pronacice te.
Nece uspeti.
Car previše zna.
A što se mene tice...
postaje opasno.
Biceš isplacen po mom povratku.
Dajem ti rec.
Svoju rec? Šta ako se ne vratiš?
Proksimo, secaš li se šta znaci imati poverenja?
Poverenja?
U koga da imam poverenja?
-Ja cu ubiti Komodusa. -Zašto bih ja to hteo?
On me je ucinio bogatim.
Znam da si covek od reci, generale.
Znam da bi umro za cast.
Umro bi za Rim.
Umro bi za uspomenu na svoje pretke.
Ja, s druge strane...
Ja sam zabavljac.
Straža!
Ubio je coveka koji te oslobodio.
Pretorijanci, gospodaru.
Stoj!
Gde si bila?
Poslao sam po tebe.
Molim te, brate.
Šta te muci?
Ima li Grakus novog ljubavnika?
Ne znam.
Mislio sam da si se sastala s njim.
On širi zarazu na sve poput trbušnog tifusa.
Radi zdravlja Rima, senatu treba pustiti krv.
I on ce pustiti krv.
Vrlo brzo.
Ali ne nocas.
Secaš li se šta je otac jednom rekao?
''San...
'strašan san...
život je.''
Misliš li da je to tacno?
Ne znam.
Ja mislim da jeste.
A ja ga samo s tobom mogu podeliti.
Otvori usta.
Znaš da te volim.
I ja tebe.
Napolje. Izlazi!
Kreci!
cestitam, generale.
Imaš vrlo uverljive prijatelje.
Moj brat je zatvorio Grakusa.
Ne usuđujemo se duže cekati. Moramo krenuti nocas.
Proksimo ce doci u ponoc i odvesti te do vrata.
Tvoj sluga, Cicero, cekace te tamo s konjima.
To si sve ti sredila?
Da.
Previše rizikuješ.
Moram za puno toga ispaštati.
Ne moraš ispaštati nizašta.
Voliš svog sina. Jaka si zbog njega.
Umorna sam od toga.
Moj brat mrzi ceo svet, a tebe više od svih.
-Jer me tvoj otac odabrao. -Ne.
Jer te je moj otac voleo.
I jer sam te ja volela.
Nekada davno.
Jesam li tada bila jako drukcija?
Više si se smejala.
Celog sam života bila usamljena...
osim s tobom.
Moram ici.
Da.
Evo ti! Evo!
I gotov si.
Nije li kasno za igru legionara?
Ja nisam legionar.
-Nisi legionar? -Ja sam gladijator.
Gladijator?
Gladijatori se bore samo na igrama.
Ne bi li radije bio veliki rimski ratnik poput Julija Cezara?
Ja sam Maksimus, spasitelj Rima!
Spasitelj Rima?
A ko je to rekao?
Gde je Lusijus?
Kod cara.
-Nije moguce. -Jeste.
Uzela ju je iz korpe...
i priljubila na prsa, baš iznad srca.
Ugrizla ju je za prsa?
Da.
Znaš, Lusijuse, ponekad se dame...
ponašaju vrlo cudno i rade vrlo cudne stvari u ime ljubavi.
Ja mislim da je to glupo.
I ja.
Sestro, pridruži nam se.
citao sam dragom Lusijusu.
-I ja sam citao. -Da.
On je veoma pametan decak. Jednog ce dana biti sjajan car.
citali smo o velikom Marku Antoniju i njegovim pustolovinama u Egiptu.
I kraljica se ubila zmijom.
A samo da cuješ šta se dogodilo našim precima.
Budeš li jako dobar, sutra navece ispricacu ti pricu o caru Klaudiju.
Izdali su ga...
oni koji su mu bili najbliži.
Njegova krv.
Šaputali su u tamnim uglovima...
i izlazili kasno navece...
te kovali zaveru.
Kovali zaveru.
Ali car Klaudije je znao da nešto smeraju.
Znao je da su marljivi kao pcele.
Jedne je veceri seo s jednom od njih...
pogledao ju je...
i rekao...
''Reci mi, šta to radiš...
marljiva pcelice...
inace cu uništiti one koji su ti najdraži.
''Gledaceš kako se kupam u njihovoj krvi.''
Caru je bilo slomljeno srce.
Pcelica ga je povredila jace nego je to iko ikada mogao.
Šta misliš, šta je posle bilo, Lusijuse?
Ne znam, ujace.
Pcelica mu je sve ispricala.
Otvori, u carevo ime!
Proksimo!
Otvori vrata u carevo ime!
Otvori vrata!
Otvori vrata, Proksimo.
Želiš li umreti, starce?
Evo.
Sve je spremno.
Izgleda da si zaradio svoju slobodu.
Preti li ti opasnost da postaneš dobar covek?
-Juba. -Protivnici cara moraju umreti!
Otvori vrata!
Vuci!
Kreni! Napravi kolonu sleva!
Treba mi samo par trenutaka, stoga cuvajte vlastite živote.
Ako ne želite ucestvovati u ovome, vratite se u celije.
cekacemo te ovde, Maksimuse.
-Snaga i cast. -Krenite.
Snaga i cast.
Nišani. Nategnite lukove!
Senke i prah.
Žao mi je.
Gotovo je.
Šta s mojim necakom?
A šta sa njegovom majkom?
Trebaju li oni deliti sudbinu njezinog ljubavnika?
Ili trebam biti milosrdan?
Komodus Milosrdni.
Lusijus ce sada biti kod mene.
A ako me njegova majka...
samo pogleda...
onako kako mi se ne sviđa...
on ce umreti.
Ako ona odluci
biti plemenita...
i oduzme sebi život...
on ce umreti.
A ti...
ti ceš me voleti...
kao što sam ja tebe voleo.
Daceš mi naslednika...
ciste krvi...
tako da ce Komodus i njegovo potomstvo...
vladati hiljadu godina.
Nisam li milostiv?
Ja sam vojnik. Izvršavam.
Ništa se ne događa onome kome priroda to nije namenila.
Zovu te.
Generala...
koji je postao rob.
Roba koji je postao gladijator.
Gladijatora koji se suprotstavio caru.
Izvanredna prica.
Sad narod želi znati kako prica završava.
Zadovoljice ih samo slavna smrt.
A šta je velicanstvenije...
nego izazvati samog cara u velikoj areni?
Borio bi se protiv mene?
Zašto ne?
Misliš li da se bojim?
Mislim da se celog života bojiš.
Za razliku od Maksimusa Nepobedivog koji ne zna za strah?
Znao sam coveka koji je rekao: ''Smrt nam se svima smeši.
''Jedino joj možeš uzvratiti osmeh.''
Pitam se...
je li se tvoj prijatelj nasmešio vlastitoj smrti?
Ti to moraš znati.
Bio je to tvoj otac.
Voleo si mog oca, znam...
ali i ja sam.
To nas cini bracom, zar ne?
Nasmeši mi se sada, brate.
Stavite mu oklop. Sakrijte ranu.
Stanite u krug!
Kvintuse, mac.
Daj mi svoj mac.
Mac! Dajte mi mac!
Maceve u korice.
Oslobodi moje ljude.
Senator Grakus bice vracen u službu.
Bio je jednom san koji se zvao Rim.
Ostvarice se.
To su želje Marka Aurelija.
Oslobodite zatvorenike. Idite!
Lusijus je na sigurnom.
Pođi prema njima.
Kod kuce si.
Je li Rim vredan života jednog dobrog coveka?
Nekad smo u to verovali.
Ucinite da opet verujemo.
Bio je vojnik Rima.
Odajte mu pocast.
Ko ce mi pomoci da ga ponesem?
Sada smo slobodni.
Srešcemo se opet.
Ali ne još.
Ne još.