Kristina er hyllet, forhatt og fremdeles aktuell.
-Hun skal bli noe stort en gang. -Og så sier hun at hun vil gå av.
"Ta av meg kronen!"
Men det liker ikke riksrådet. Man er ute hvis man først har abdisert.
Hun får ikke ha noe med politikken i Sverige å gjøre mer.
Det sendte en ren sjokkbølge gjennom Europa.
Kristina blir født med makt.
For hun er datteren til krigerkongen Gustav den andre Adolf.
Kristina kan virkelig bruke posisjonen sin.
Hun går sin egen vei, som eneveldig hersker.
Men framfor alt da hun sjokkerer alle ved å forlate tronen frivillig.
Dette er historien om Kristina.
Hun som ble født til konge, men som ville noe helt annet med livet.
Dronning Maria Eleonora er livredd.
Hun skal føde barn for kongen sin,-
-Nord-Europas mektigste mann, Gustav den andre Adolf.
Alle parets tidligere forsøk på å få barn har endt i katastrofe.
Maria Eleonora spontanaborterer først.
Hun føder en datter, som dør før hun har fylt ett år.
Og etter det kommer det en dødfødt gutt.
Så forventningene er store da Kristina ligger i magen.
Og kongeparet er overbevist om at det endelig skal komme en sønn.
Kristina har selv fortalt om hvordan det gikk for seg da hun ble født-
-i den ufullførte selvbiografien sin.
Ifølge den historien skal de ha tatt feil og trodd at barnet var en gutt.
Det var delvis pga. forventningene om at det skulle bli en gutt.
Men så skal hun også ha vært dekt av fosterhinnen,-
-noe som gjorde at de rett og slett ikke så hvilket kjønn barnet hadde.
Maria Eleonora er urolig. Hvordan vil ektemannen hennes reagere?
Ingen vet hvordan de skal si til ham at det bare er født ei jente.
Det blir søsteren Katarina som får den svært utakknemlige oppgaven.
Det sies at han ikke skal ha blitt overrasket eller skuffet.
Han tok henne i armene sine og sa: "Jeg er fornøyd."
"La oss be til Gud om at denne jenta blir like god som en gutt for meg."
Så bestemte han at det skulle holdes alle de festlighetene-
-som er vanlige når en mannlig tronfølger er født.
Og Kristina blir heller aldri trukket i tvil som tronarving.
Kongen er like glad i datteren som om hun hadde vært en sønn.
Han er sikker på at Kristina vil bli til noe stort.
Men han vet ikke at han aldri vil få se henne vokse opp.
Allerede som liten blir Kristina sterkt påvirket av faren sin,-
-som er det fremste forbildet hennes.
Hun er ofte hos ham og beveger seg selvsagt blant rikets mektigste menn.
Kristina var preget av forholdet til faren Gustav den andre Adolf.
Han var så avgjort ikke hvem som helst.
Han var den store krigerkongen-
-og er en av de mest beryktede kongene i svensk historie.
Han overtok kronen etter faren Karl den niende.
Gustav den andre Adolf ble dermed Vasa-ættens sjette konge.
Sammen med dronningen har han nå fått datter og tronarving Kristina.
Kristina har farfar Karl den niende å takke for at hun kan arve tronen.
Det var hans avgjørelse å innføre kvinnelig arverett.
Kristina hadde jo en spesiell rolle å fylle-
-som Gustav den andre Adolfs eneste arving.
Forventningene var store til henne.
Gustav Adolf begynte straks å sørge for-
-at hun faktisk kunne overta som hersker etter ham.
Han var jo feltherre og ledet selv soldatene sine i felten.
Og han forsto at ens dager var talte når man hadde en sånn oppgave.
Før eller senere.
Så da Kristinas far drar ut i krigen,-
-vet både han og hun at de kanskje aldri får se hverandre igjen.
I snart to år har Kristinas far vært ute og kriget.
Hans nærmeste rådgiver, Axel Oxenstierna,-
-tar hånd om Kristina og lærer henne å lese og skrive.
Hun lengter etter faren og skriver ofte brev til ham.
Men akkurat dette brevet skal aldri nå ham.
Den sjette november 1632...
...dør Gustav den andre Adolf i slaget ved Lützen.
Kristina er fem år gammel. Og det er ingen andre barn i familien.
Man vet jo fra før av at hun skal bli tronfølgeren.
Og hun er jo bare fem år, så det går ikke. Hva gjør man da?
En sterk politiker, Axel Oxenstierna, har hatt hennes fars tillit.
Han bestemmer at det skal dannes en liten regjering på fem personer-
-som skal styre i Sverige mens Kristina vokser opp.
Kristina blir nødt til å bli voksen raskere enn mange andre barn.
Moren hennes bryter totalt sammen etter ektemannens død.
Nei!
Det blir avgjort at hun ikke kan ta hånd om datteren lenger.
Det blir tante Katarina-
-som må ta hånd om Kristina i store deler av oppveksten hennes.
Og Kristina har da fire søskenbarn. Tre jenter og én gutt.
Gutten Karl skal senere bli Karl den tiende.
Og det ser ut til at Karl har veldig varme følelser for Kristina.
Katarina og ektemannen håper at disse to skal finne hverandre,-
-og at det etter hvert skal bli et ekteskap mellom dem.
Kristina kommer til å skuffe fetteren sin.
Det blir aldri noe bryllup.
Kristina vil faktisk aldri noen gang underkaste seg en mann.
Kristina har tenkt å styre landet akkurat som hun vil.
Hun ble født med makt, og hun vil bruke den.
Kristina er født til å bli Sveriges tronarving.
Moren bryter sammen da faren, Gustav den andre Adolf, dør.
Hun får ikke lenger ta hånd om datteren sin.
Så Kristina vokser opp uten foreldrene sine.
Og oppdragelsen hennes går ut på en eneste ting:
Å utdanne henne til å bli Sveriges blivende regent.
På denne tiden får ikke jenter noen som helst undervisning.
De har ikke engang rett til å gå på skolen.
Men for Kristina er det en forskjell fordi hun skal overta tronen.
Hun blir ikke opplært til å bli dronning, men konge.
Gustav den andre Adolf er jo hele tiden til stede-
-i Kristinas oppvekst.
Allerede før han dro ut i 30-årskrigen,-
-har han bestemt at hun skal bli oppdratt som en mann.
Hun fikk altså studere historie. Hun tok språk, teologi og filosofi.
Og hun lærte å ri, jakte og fekte.
Men Kristina godtar ikke alt faren har stått for.
Hun begynner å stille spørsmål.
Det liker ikke prestene som underviser henne.
Framfor alt ikke når hun stiller spørsmål ved religionen.
Det var så selvsagt for alle mennesker å være religiøse.
Religionen ga forklaringen på hvorfor alt var som det var.
Å si noe om religionen var å kritisere hele samfunnsbyggverket.
Sakte, men sikkert begynner Kristina å få tanker om forandringer.
En lengsel etter noe annet.
Hun trenger ikke gjøre alt faren hennes har planlagt for henne.
For veldig, veldig snart kan hun gjøre akkurat som hun vil.
På myndighetsdagen er Kristina klar til å overta landet sitt.
Rådet i formynderregjeringen, med Axel Oxenstierna i spissen,-
-har forberedt styreformen.
Styreformen skulle gi adelsmennene veldig stor makt, som man kan vente.
Kristina skal bare underskrive.
Men hun vil ikke dele makten sin med noen.
Faren hennes gjorde landet til en stormakt.
Han var høyt respektert, og hun venter å bli behandlet på samme vis.
Ingen andre enn hun får bestemme hvordan landet skal styres.
Hun underskriver ikke på den.
Det gjør at det ikke er noe som binder hendene hennes.
Så lederstilen hennes er virkelig den til en eneveldig monark.
Sverige er med i 30-årskrigen da Kristina overtar.
Og landet anses som en stormakt, militært sett.
Men Kristina vil også gi Sverige høy status innenfor kultur og filosofi.
Hun vil herske over et opplyst land.
Kristina er jo veldig aktiv. Hun samler på kunst og bøker.
En god del krigsbytte kommer til Sverige takket være krigen.
Og hun inviterer også tidens skarpeste hjerner til Stockholm.
Den franske filosofen Descartes besøker Kristina
Hun har da fått et rykte for å være en intellektuell og kulturell monark.
Møtet med Descartes skal forandre Kristina for alltid.
René Descartes har blitt berømt på grunn av en strid mot kirken,-
-der han virkelig presser den på den frie viljen.
Så han prøver å komme ned til: "Hva består egentlig alt av?"
Og dette blir kirken veldig fortvilet over.
Det står jo i Bibelen hvordan det er skapt, i skapelsesberetningen.
Man må ikke stille spørsmål ved det.
Så kommer han og sier istedenfor at vi må være kritiske.
Vi må stille spørsmål. Det lå en veldig konflikt i dette.
Kristinas diskusjoner med Descartes er tette og intense.
Tankene hans oppsluker henne.
Framfor alt tanken på menneskets frie vilje.
Blant dem Kristina omgir seg med, er yndlingshoffdamen Ebba Sparre.
De deler seng.
Utad er det for å holde varmen på det kjølige slottet.
Men det er også en duft av lidenskap der.
Det er noen brev som vi ville kalt kjærlighetsbrev.
Hun skriver: "Min elskede Ebba Sparre."
Hun skriver at hun lengter etter henne.
Det er helt klart at de hadde et nært forhold. Det vet vi.
Men vi vet ikke om det var erotisk eller ikke. Altså seksuelt.
Så er det en annen side vi ikke må glemme ved dette.
Kristina lengtet nok etter kjærlighet. Trengte nærhet og ømhet.
Men hun hadde bestemt seg for at hun ikke kunne gifte seg.
Når det gjelder Kristinas motvilje mot å gifte seg, så var det jo sånn-
-at hvis hun hadde giftet seg, ville hun, selv om hun var monark,-
-blitt underlagt ektemannen i ekteskapet.
Det er mulig at Ebba Sparre fylte dette tomrommet hos Kristina.
At det var muligheten hennes til å få kjærlighet.
Hvor mye Kristina enn har imot det,-
-så er Sverige fremdeles en del av 30-årskrigen.
Den samme krigen som en gang tok farens liv.
Så nå er Kristinas fremste mål å skape fred.
Kristina prøver å lokke Frankrike til å inngå en allianse med Sverige.
Og det hun gjør, er å vende seg mot en ny, yngre gruppe i adelen.
Hun er særlig interessert i noen familier med bånd til Frankrike.
Én familie hun virkelig løfter opp, er Magnus Gabriel De la Gardie.
Familien hans kommer opprinnelig fra Sør-Frankrike.
Kristina gir Magnus Gabriel tittelen riksmarskalk-
-og sender ham til Paris. Hun betaler for en dyr prosesjon-
-og lar ham reise med de fine, kongelige vognene.
Hun vil vise at Sverige er et land å regne med.
Her ser vi Kristinas pragmatiske... Hun er virkelig en realpolitiker her.
Hun klarer faktisk å få en avtale med Frankrike-
-og sørger for at Frankrike og Sverige-
-sammen inngår den westfalske freden i 30-årskrigen.
Forholdet til Magnus Gabriel blir dypere etter fredsinnsatsen hans.
Han oppvarter Kristina på flere måter.
Like før kroningen overrasker Magnus Gabriel henne med en gave.
En gave uten sidestykke.
Sølvtronen er helt dekt av smidd sølv og sølvfarget stoff.
For Kristina er dette så vakkert og viktig.
Et symbol på hennes og landets status.
For at makten og statusen som stormakt skal være tydelig,-
-trengs det et luksusforbruk på nivå med landene på kontinentet.
Og man kan si at det blir Kristinas ambisjon-
-å gjøre Sverige til en kulturell stormakt.
Sett i dette perspektivet er det praktfulle klær, fester og bygninger.
Alt dette er egentlig midler i et enormt propagandamaskineri-
-som skal heve Sveriges prestisje i Europa.
Sølvtronen er mer enn velkommen til den forestående kroningen.
Men hvis Magnus Gabriel hadde håp om noe mer, så kan han glemme det.
Hun står ved beslutningen sin om aldri å underlegge seg noen mann.
Hun er dronning Kristina.
Og nå klar til å bli kronet til kong Kristina.
For Kristina er det viktig at kroningen får omtale.
Makten hennes skal være synlig, og landets makt skal befestes.
Kristina blir født som Sveriges tronarving-
-og oppdratt til blivende regent.
Men hun vil ikke finne seg i det andre sier at hun skal gjøre.
Hun tenker selv, og hun vil bestemme selv.
Nå venter kroningen hennes til konge av Sverige.
Foran kroningen sin vil Kristina skille seg ut.
Hun vil ikke bære en kroningskappe som en tidligere konge har hatt.
Hun bestiller en helt ny fra Paris.
Kristinas kroningskappe er en av de mest fantastiske gjenstandene-
-som er i Det kongelige rustkammeret.
Den er laget av purpurfarget silkefløyel-
-og var opprinnelig brodert med 764,5 gullbroderte kroner.
Og til dette hadde den også en bred gullbord med perler.
Kroningsdagen er viktig for Kristina.
Ikke bare for hennes del, men for Sverige.
Og det uttrykker seg ikke bare i kappen.
Dronning Kristinas kroning høsten 1650-
-er 1600-tallets mest omtalte statsseremoni-
-og en av de mest påkostede kroningene noen gang.
Ifølge tradisjonen skulle den blivende kongen, her altså Kristina,-
-ri til kirken på en hvit hest.
Men Kristina, som kvinne, velger istedenfor å ta vogn.
Kroningshesten blir leid etter vogna med tom sal.
Den er helt dekt av salteppet,-
-som virkelig skimrer av gull og perler.
Sveriges eneveldige regent er nå både dronning og konge av Sverige.
Men ingen rundt henne vet at hun alt har tanker om å frasi seg-
-både makten og kronen.
Livet som hersker gir Kristina mye hun sliter med å forsone seg med.
Særlig når det gjelder kravene til henne som kvinne.
Så hun skaffer seg et alter ego. Kristina Alexandra.
Etter barndomsidolet og antikkens konge Alexander den store.
Det er vanskelig å forsone rollene som konge og kvinne.
Det vanlige er jo at kongen er en mann.
Kristina er utdannet til konge og har tatt denne rollen.
Samtidig vet hun-
-at den viktigste oppgaven hennes er å skaffe en tronarving.
Det mases konstant på henne om at hun snart må gifte seg.
Og jeg tror ikke hun kan få disse to rollene til å gå sammen.
Da har man jo et problem her.
Hvordan skal man få en tronarving hvis hun ikke vil gifte seg?
Hun er også den siste av Vasa-ætten.
Og hva skjer da hvis hun ikke får noen barn?
Men Kristina har allerede tatt seg av tronfølgen.
Hennes fetter Karl Gustav er innskrevet som tronarvingen hennes-
-hvis hun ikke skulle få noen barn.
Eller hvis hun skulle forlate tronen av en annen grunn.
Alle er samlet.
Sveriges hersker Kristina har noe å fortelle.
Noe viktig.
Noe ingen andre enn hun selv er klare for.
Kristina står i den store rikssalen foran alle stendene på slottet,-
-riksrådet, Axel Oxenstierna og alle hun har levd med i årenes løp.
Så sier hun offisielt at hun vil gå av.
Kristina har styrt Sverige i ti år.
Hun er bare 28 da hun melder fra om beslutningen.
Alle blir lamslått.
Riksråden Per Brahe, som nå skal ta av henne kronen,-
-klarer ikke engang oppgaven.
Og hun hveser: "Herr Brahe! Ta av meg kronen!"
Da tar hun selv av seg kronen og legger den i hendene hans.
Og så reiser hun seg opp og holder en tale.
Der takker hun alle for tiden som har vært og sier adjø til folket.
Allerede samme dag blir Kristinas etterfølger kronet.
Fetteren Karl Gustav, som opphøyes til kong Karl den tiende Gustav.
Alt i samsvar med det Kristina allerede har tenkt ut.
Med abdikasjonen hennes skjer både et tronskifte og et dynastiskifte.
Kristina avslutter Vasa-ættens 130 år på den svenske tronen,-
-og på den sitter fra og med nå ætten Pfalz.
Kristinas beslutning sender sjokkbølger ut i hele Europa.
Snart skal lederstilen hennes ramme stadig flere.
Kristina har satt den store livsplanen ut i livet.
Hun har overlatt kronen og makten til fetteren Karl den tiende Gustav.
Hun er ikke hersker i Sverige lenger.
Omgivelsene er sjokkert over beslutningen hennes.
Men Kristina har flere ideer som vil ryste hele det religiøse Europa.
Kort etter abdikasjonen forlater Kristina landet.
Hun har gjort seg fri fra alle plikter. Fri fra alle krav.
Tanker på den frie viljen som hun har båret siden møtet med Descartes,-
-gir gjenlyd i hodet hennes.
Sverige har nettopp blitt en stormakt da dronningen velger å gå av.
Det er jo liksom noe helt utrolig.
Og antakeligvis får hun en følelse av at hun vil skape seg et annet liv.
Realisere seg selv, kan vi vel si.
På en annen måte enn hun kunne gjøre som dronning.
Så hun drar til Italia.
Målet hennes er Roma og Vatikanstaten.
Men hun må godta en betingelse fra paven for å bli tatt imot der.
Hun skriver til paven og spør om hun får komme som protestant.
Men hun får nei. Hun må foreta en offisiell omvendelse.
Hun må bli katolikk for å kunne komme inn i denne nye verdenen.
I 1655 konverterer hun offentlig til katolisismen.
Dette var noe helt uhørt på denne tiden.
At Gustav den andre Adolfs datter går over til katolisismen,-
-sendte en ordentlig sjokkbølge gjennom Europa.
Og det blir oppfattet som en hån. Ikke bare mot farens arv,-
-men mot alle protestanter.
Men i den katolske verdenen blir Kristina tatt imot med åpne armer.
Paven drar straks nytte av katolisismens nye, berømte tilhenger.
Og da er det en helt fantastisk feiring der-
-da hun kommer inn i byen.
Paven ser på det at Kristina vil flytte dit-
-som en kjempestor PR-seier.
Og han ser for seg at hun skal sitte i Roma-
-og leve et fromt og tilbaketrukket, kristent liv.
Han skal kunne hente henne fram og vise henne fram de gangene-
-han trenger å styrke PR-en sin litt.
Stakkars pave. For det går jo ikke som han har tenkt seg.
Kristina sørger selvsagt straks for å bli til en maktfaktor i landet-
-og kaster seg inn i politikken.
I tillegg får hun et eget hoff med mer enn 200 ansatte.
Men det koster også mye penger. Penger Kristina ikke har.
Hun skal jo få underhold fra Sverige.
Hun skal få 200 000 riksdaler i året.
Vanskelig å si hva det tilsvarer nå, men det er ganske mye penger.
Gubbene hjemme i Stockholm er jo dritsure fordi hun har lurt dem,-
-flyttet til Roma og konvertert til katolisismen.
Men det er ikke bare det. Sverige har dårlig med kontanter.
Så Kristina må skaffe seg underholdet på en annen måte.
Hun pantsetter smykker og andre kostbarheter for å lønne hoffet.
Og for å kunne iscenesette planen som vokser fram i hodet hennes.
Hun prøvde å få kongeriket Napoli. Det var et arvemonarki.
Så hun prøvde å stille til valg der og påvirke valget.
Hun hadde også planer om å gjøre et statskupp for å ta dette landet.
Men før kuppet kan utføres, blir planen hennes avslørt-
-av hennes egen hoffstallmester.
Alt Kristina har forberedt, går i vasken.
Hun gjør kort prosess med forræderen-
-og er selv både aktor og dommer.
Han får den strengeste straffen.
Selv om Kristinas posisjon tillater henne å dømme andre til døden,-
-så vekker handlingen avsky, og populariteten hennes synker.
I tillegg snur nå paven ryggen til henne.
Etter det mislykkede kuppet må Kristina få orden på finansene.
Hun drar seg hjem til Sverige for å kreve de pengene.
Og anledningen er godt valgt.
Hun kommer til Stockholm under Karl den tiende Gustavs begravelse.
Karl den tiende dør i 1660.
Da reiser hun til Sverige for å gi gubbene i rådet en overhøvling.
Hun stiller ganske harde krav.
Hun vil sitte i formynderregjeringen for den nye kongen.
Men de sier nei til det. Hun får ikke ha noe med svensk politikk å gjøre.
Så for Kristina blir besøket i Sverige fånyttes.
Ingen makt i riket, og ingen penger med hjem til Roma.
Det blir siste gang hun nå forlater det gamle hjemlandet sitt.
De siste 20 årene sine tilbringer Kristina i Roma.
Hun finner en sjelefrende: kardinalen Azzolino.
De diskuterer kultur og religion.
Han beundrer henne og setter pris på henne.
Kristinas siste år lever hun sånn som hun så lenge hadde drømt om.
Helt siden Descartes fikk fram tanken på menneskets frie vilje.
Det er ingen som glemmer Kristinas storhetstid som mektig hersker.
Da hun 62 år gammel trekker sitt siste åndedrett,-
-venter det en ærefull begravelse.
En sølvmaske dekker ansiktet hennes.
Hun får sin siste hvile under den storslagne Peterskirken i Roma.
Dronning Kristina vil for alltid bli husket.
Hun som brukte makten sin for å kunne levere fra seg makten.
Hun som trosset alles krav og nektet å underordne seg en mann.
Hun som ble født til ett liv, men valgte et annet.
Hun som sa: "Jeg ble født fri, levde som fri og skal dø frigjort."
Tekst: Tor Hundstad www.sdimedia.com