Vilken vacker dag.
Dags att stiga upp och fotosyntesisera.
Dags för morgonvattnet.
Din tokiga pappa pratar med kaffeplantan igen.
Det är inte bara en planta. Det är min far.
Den växte upp ur hans grav och sög ut personligheten ur hans lik.
Visa att du kan prata, pappa.
Ja, nu hör jag honom.
Han säger: "Sluta larva dig och kom och ät frukost med din familj."
Varför pratar du inte inför dem?
Jag gillar att plåga dig.
Men jag kommer inte att göra det länge till.
Mina löv faller av. Mina bönor slokar.
Det är dags att slänga mig i komposten.
Vill du inte se ditt barnbarn växa upp?
Hur ska jag kunna göra det, pucko? Jag har inga ögon.
Vad är de där vita prickarna, då?
- Jag vet inte. De ser ut som omogna bönor. - Jag trodde att du inte kunde se.
Du har fläckar på löven också. Det kan vara en växtsjukdom.
Det är okej, min son. Låt naturen ha sin gång.
Det är inte okej. Du behöver hjälp.
Du glömde din Ägg McManwich.
Var är Hermes? Han brukar vara minst tio minuter tidig.
Är det "ta med växten till jobbet"-dagen?
Nej. Det här är min far, och han är sjuk.
Vad i...
Just det. Din stackars pappa.
- Visst. - Det är hans pappa.
Vi spelar med.
Jag ser att du blinkar.
Mr Conrad! Jag känner en dam som är bra med växter.
Är hon växtdoktor?
Hon blir det när hon är klar med botanikexamen.
Hon heter Marianne.
Maria, vem?
Marianne, din gamla flickvän?
Den enda kvinnan som tycker att din doft är attraktiv?
Just det. Och jag har bevis.
Hur fick du plats med alla bilderna i plånboken?
Enkelt. Jag har inga pengar som tar upp plats.
Är du och hon fortfarande...
Ja, men även nej.
Hon har studerat på Mars de senaste åren, så vi har tagit en paus.
Jag fattar. Hon dumpade honom.
Det är komplicerat, men vi bryr oss fortfarande om varandra.
Ja, det är ett komplicerat förhållande.
- Pappa tappar sina löv här. - Jag ringer och ber henne om hjälp.
Marianne, det är John.
Vänta, låt mig stänga ytterlocket.
SMUTSGATANS BUSSTERMINAL
DEN FRIGIVNES VAL Bussar
Vi har inte setts på länge. Är blommorna för mycket?
- Nej, hon kommer att älska dem. - Ja, jag tar i för mycket.
Mums.
John. Vilka fina stjälkar. Tack.
Kul att se dig.
Åh, nej. Jag vill ha en kram.
NAKENSTÄDNING
Jag sa ju att det var kul.
Minns ni Marianne, allihop?
Marianne, minns du allihop?
Självklart. Så underbart att se er alla.
- Hej! - Kul att se dig!
Jaha, hon!
Det här kräver ett "sluta jobba"-party.
Kom igen nu! Dansa! Skaka på rumpan!
Jäkla skitställe.
Du måste vara trött efter resan.
Vill du ha lite vaskvatten, kanske en god senapspåse?
Vatten vore gott.
- Okej, vi har frågor. - Jag är en öppen bok.
Erkänn. Hela den här skolgrejen var en ursäkt för att dumpa krabban, va?
Va? Nej!
Jag har alltid velat studera botanik, men jag var bara en fattig blomsterflicka.
Jag hade aldrig råd, tills Johnny Z förverkligade mina drömmar.
Han har betalat min skolavgift i åratal.
Har han? Han känns sexig helt plötsligt.
Vänta, hur kan Zoidberg betala för nåt? Han är helt pank.
Ja, för han har betalat min skolavgift.
Har han aldrig berättat det? Typiskt honom.
Vad är det? Varför tittar ni på mig utan förakt?
Jag tog inte en bussresa på 144 miljoner km för att småprata.
- Var är min patient? - Här.
Mocka-mjöldagg. Så synd. Den här växten är snart död.
Men det är en fin kruka. Spara krukan.
Hermes behöver nog en stund ifred. Visa lite respekt.
Ja! Dansa till rytmen!
Dansa som Bender. Till rytmen. Just det!
Jag beklagar, Hermes.
Jag insåg inte att växten var... din far, sa du?
- Det kanske finns nåt vi kan göra. - Vad då? Jag drar av vad som helst.
Han måste flyttas till ett habitat som en av mina instruktörer sköter.
- Ligger det långt bort? - Inte så långt.
Vi behöver inte ens lämna universum.
Tack för hjälpen, professorn.
Professorn? Det är ju mitt namn.
Professor i växtbiologi, okej? Jag är växtbiolog.
Brukade inte du vara nån annan sorts biolog?
Först val, sen björn,
sen insåg jag att jag hatade djur och blev växtbiolog.
Men vet du vad?
Min vän Hermes har en älskad växt som han vill plantera här,
ett litet kaffeträd.
Ett kaffeträd. Jag älskar såna.
- Verkligen? - Vad tror du?
Hela växten hålls samman av mjöldagg.
Var ärlig. Har han nån chans att överleva?
Jag är ledsen att säga det här, men... ja.
De här växthusen är magnifika.
Visst. De byggdes för att bevara växter från hela universum.
Jag vet inte varför.
Verkar lite torrt för ett kaffeträd.
Den här kupolen är för växter från sydvästra universum,
mest suckulenter.
Eller "sugulenter", kort sagt.
- Det är inte kortare. - Det är mer exakt.
Ja, rulla på bara!
Det här är molnskogskupolen.
Jag hatar den här. Luftfuktaren är inställd på "Gainesville".
Känns bra, tycker jag.
Och det här är den tropiska kupolen som är full av min ärkefiende, livet.
Är det vad jag tror?
Tror du att det är en likväxt från Bromelius 12?
Det stämmer. Jag har läst om dem, men aldrig sett en.
Det är en av världens mest underbara växter.
- Det säger inte mycket. - Jag har haft finare tumörer.
Men det sägs att blomman är fantastisk.
Jag skulle göra vad som helst för känna doften av en i blom.
Jag älskar att ge dåliga nyheter, men de blommar bara vart hundrade år.
Och blomman stinker som en rutten val, vilket jag kan intyga.
När jag var valbiolog dog alla valar jag tog hand om.
Jag skulle nog gilla lukten, men min smak är annorlunda.
Väldigt annorlunda.
Var kan vi stoppa in en kaffeväxt?
Det ska jag säga dig. Här, i den här delvis skuggade växtbädden.
Spreja mjöldaggen två gånger om dagen, och glöm inte hans bönor.
Hallå! Stirra inte.
Nu väntar vi och ser om det fungerar. Det tar runt en vecka.
En hel vecka tillsammans?
Det är okej. Ingen stor grej.
Trädgårdsarbete sliter ut mig. Vi går och lägger oss.
- Ja. God natt, John. - God natt.
Klassiskt. Jag måste se det igen.
God natt.
Klassiskt!
KVINNOR, MÄN, BOTANIKER INGA VÄXTER!
KLOROPLASTISK BIOGENESIS
SHERLOCK HÄST BASKERVILLES KO
Ansiktssås
God natt.
Zoidberg, jag vill tacka dig för att du kontaktade Marianne.
Jag känner äntligen hopp för min far.
Nej, tack själv. Att träffa Marianne igen var underbart,
även om det väckte känslor som jag hade gömt djupt i mitt skal.
Berätta för henne hur du känner.
Jag gjorde det med Leela, och pang! Tio år senare blev vi ihop.
Jag hade en hemsk dröm om en hemsk stank.
Det luktar som en fots rumpa.
Kom igen! Likväxten blommar.
- Låt mig ta på mig byxorna. - Vi har inte tid med byxor. Skynda!
Det händer.
Den blommar för första gången på hundra år.
Kommer den att lukta ännu värre, alltså?
Jag hoppas det.
Kom igen, likblomman. Du klarar det.
Det är himmelskt.
Pappa gillar.
Det här stankvariet förseglar stanken.
Bättre, men ändå vidrigt.
Kom, vi går och sniffar pelargoner tills vi svimmar.
- Skynda. Kom igen. - Ur vägen.
Den hade en så djup doft.
- Vill du lukta lite närmare? - Gärna.
Är den inte underbar?
Mina tokiga hummerorgan darrar av vördnad.
Marianne, nu när vi har en stund för oss själva, kan vi prata lite?
Det kan vi, men jag hånglar hellre.
De där två kom aldrig tillbaka till sovsalen igår.
Skandalöst!
Var har ni varit?
Vi observerade den stora blomman.
Ja, vi observerade den.
Från alla möjliga positioner, och några omöjliga.
Marianne, inte framför Fry.
Är du hungrig, pappa? Jag tog med lite smaskig fiskemulsion.
Var är du?
Här nere, min son.
- Vad hände? - Inget.
Jag dör fortfarande, fast på ett konstigare ställe.
Men jag är inte redo att ta farväl.
Det är uppenbart. Du pratar med en växt, men jag är på väg att vissna.
Du måste acceptera det.
Jag trodde att den skulle repa sig. Den har allt den behöver.
Förutom en anledning att leva.
Det har inte ens jag.
Marianne kanske kan hjälpa till. Hon är i stinkbåset.
- Jag har lite nyheter. - Jag med, och det är otroligt.
Jag tror att växten försöker kommunicera.
Tror du att den pratar med dig? Du låter som min galne bästis Hermes.
Jag trodde att jag hade känt alla dofter, men de här dofterna är så komplexa.
Det är som ett språk.
Vad då? Stinkliska?
Jag menar allvar. Kom närmare. Försök att lyssna med näsan.
Inget. Jag kanske är luktskadad.
- Var hälsade. - Jag hör en lukt.
Det är trevligt att äntligen ha nån att stinka till.
Vanligtvis drar jag bara till mig flugor, så ni är ett stort steg upp.
Tack. Det här är otroligt.
Din upphetsning är ömsesidig.
Vilket ordförråd den har.
Kära nån. Du är kännande,
och hela tiden har jag petat och luktat på dig.
Kan du förlåta mig?
Det finns inget att förlåta, för jag känner ingen smärta.
Jag tycker att ni båda är förtjusande.
Får jag samla in lite pollen från närheten av din spadix?
Samla så mycket du vill. Jag kan göra mer.
Vem hade trott att jag, en vanlig mollusk, skulle bli bästis med en rymdväxt?
Inte illa för en dags arbete, eller hur, Marianne?
Ditt högblad är lent som sammet,
och det luktar så gott.
Det gläder mig. Njut av det.
Smek det. Gnid ansiktet mot det.
Så här?
Ja, det är bra.
Det är väldigt, väldigt bra.
Akta er när ni matar växterna. Jag hade en assistent förr.
Jaha, skulle vi mata dem?
Marianne är den enda som har älskat mig,
men nu är hon kär i den där charmiga likblomman.
Än sen? Det är bara en växt. Vissa av oss har riktiga problem.
Zoidberg, din idiot!
Din tjej är botaniknörd, och när nördar börjar nörda
kan deras upprymdhet lätt misstas för upphetsning.
Minns du när jag var nördig på planetariet?
Tydligt.
Jag kanske misstolkade situationen.
Jag vet att du är nyfiken på växten, Marianne.
Jag fattar. Den är långväxt, den kan omvandla koldioxid till stärkelse,
men det du och jag har är det mest värdefulla i mitt liv.
Så om dina känslor har förändrats, snälla säg till. Jag tål det.
Du har rätt. Sanningen är att jag är kär i Likis.
Men jag är kär i dig också.
- Förlåt? - Jag behöver er båda.
Jag vet att det kommer plötsligt, men om det finns plats i ditt hjärta
så tror jag att vi tre kan få ett underbart liv tillsammans.
Tre?
Marianne har berättat allt om dig
och jag tycker att du är väldigt attraktiv.
- Jag vet, det är lite okonventionellt... - Lite?
Men vem bestämmer hur kärlek ska se ut?
Jag antar att man inte kan ha för mycket kärlek.
Ja, lukta på mina fräna, passionerade ord.
Nå?
Jag vet inte om han överlever natten, men jag bränner kvarlevorna imorgon.
Ta med marshmallows.
Jag önskar att vi hade fått mer tid, men jag är tacksam för vad vi fick.
Hör på. Jag kanske aldrig drack ur en "Världens bästa pappa"-mugg,
men jag vet vad godhet är. Och just nu tittar jag på en god man.
- Du ser ju inget. - Var inte petig.
Jag är stolt över dig.
Jag älskar dig, pappa.
Jag är inte värdig kärlek.
Gör mig bara en tjänst.
Plocka mina små bönor och rosta dem,
och när jag är borta, brygg en sista kanna av mig.
Det ska jag.
Och bränn inte bönorna. Respektera bönorna.
Hejsan.
Ni måste vara lite chockade.
Vi är mer än chockade.
Inte för att det angår er, men vi har ett kärleksfullt blomsterarrangemang.
Det här är den vidrigaste sortens perversion.
Sorten som inte är min.
Jag tycker det är bra.
Ingen blir sårad och de är lyckliga. Det är det enda viktiga.
- Min avsky är viktig. - Bara lite.
Inkommande sympati, make!
Min rara, konstiga man.
Jag är ledsen att vi retade dig om din växtpappa.
Vi ser att din smärta är äkta.
Jag beklagar sorgen.
Han lär ha varit en bra pappa och en underbar buske.
Tack för att du försökte hjälpa honom. Och tack för er vänlighet.
Hoppas att ni gör mig sällskap vid soluppgången för att ta farväl
när han går vidare till det stora arboretumet i himlen.
Är inte det här ett arboretum i himlen?
Håll tyst.
Livet är så kort. Vi borde leva det till fullo.
Överraskning!
Det är en romantisk picknick, varför inte?
Jag hoppas att du är sugen på kompost.
Du luktar upprörd, min kära. Vad är det?
Det här är svårt.
Jag letar efter rätt dofter för att säga det här.
Åh, nej.
Ni är vackra varelser, och jag älskar hur mycket ni gillar mig,
men jag har fallit för någon annan.
Din svinväxt!
Vem, eller vad?
Kaffe.
Jag visste inte att er stora blomma var här.
Ni kommer inte att tro det här, men pappas mjöldagg är borta.
Han får nya bönor. Det är ett mirakel!
Det gör mig så lycklig.
Kärleken övervinner allt, min son, till och med sjukdomar.
Tack för att du aldrig gav upp hoppet.
Jag kunde inte bara lämna dig här att dö.
Nej, men du kan lämna mig här att leva.
Tack för att ni kom till det här löjliga bröllopet,
som om det finns nåt annat att göra i den här hålan.
George Washington Carver sa en gång:
"Allt avslöjar sina hemligheter om man älskar det tillräckligt.
Jag har inte bara märkt
att blomman eller jordnöten avslöjar sina hemligheter när vi pratar,
men jag har märkt att när jag pratar tyst med folk
så avslöjar de också sina hemligheter, om man älskar dem tillräckligt."
Jösses, vilken skrytmåns.
Jag gråter på ett bröllop för växter.
- Varför? - För att du är fantastisk.
Det här är inte tårar. Jag är allergisk. Jäkla pollen.
Hursomhelst. Här, omgiven av vänner och vinrankor,
förklarar jag er växt och annan växt.
Gott folk, jag ska nu hälla upp min pappas hemodlade kaffe för en skål.
Öh, hej.
Det är okej, min vän. Jag är verkligen glad för din skull.
Det var underbart.
Jag hoppas att ni får hundratals härliga år tillsammans.
Era vänliga ord är den bästa bröllopsgåvan jag kunde få,
och även den billigaste.
Inget kaffe för mig. Koffein ger mig sprattliga ben.
Äh, lev lite.
Du verkar så ledsen och frånvarande.
Är vi inte ett "vi" längre?
Varför skulle du ens vilja det? Jag har ställt till allting.
Marianne, saker händer. Ibland träffas folk, ibland blir de kära.
Ibland separerar de för college,
sen provar de en växtgrej tillsammans, och det funkar inte.
Men om du är ärlig och snäll och försöker,
så kommer du att få det här en dag.
Och du är ärlig och snäll.
Vill du fortsätta försöka?
Ja.
För kärleken i alla dess former.
För kärleken.
Milda Java-lava, vad varmt.
Zucchini-mjölk
Översättning: Hampus Flink