VIAC AKO 10 000 SŤAŽNOSTÍ
Aké krásne ráno.
Vstávať a fotosyntetizovať.
Je čas na tvoju rannú šálku.
Tvoj šiši ocko
sa zas vykecáva s tým kávovníkom.
Nie je to obyčajný kávovník, žena. Je to môj otec.
Vyrástol mu z hrobu a prešla doň jeho duša.
Otec, ukáž im, že rozprávaš.
No jasné, už počujem.
Vraví: „Spamätaj sa a poď raňajkovať s rodinou.“
Prečo pred nimi nič nepovieš?
Rád ťa strápňujem.
Ale už to nebudem robiť dlho.
Opadáva mi lístie a ovísajú mi bobule.
Je čas ma skompostovať.
Nechceš sledovať, ako tvoj vnuk rastie?
A to mám podľa teba robiť ako?
Nemám oči.
A čo sú tie biele bodky?
Neviem, vyzerajú ako nezrelé bobule.
Ako vieš, ako vyzerajú?
Máš aj nejaké škvrny na listoch.
Môže to byť nejaká choroba.
To nič, synak.
Nechaj to na prírodu.
Nie je to nič. Potrebuješ pomoc.
Zabudol si si vajíčkový McMužvič!
Kde je Hermes?
Nezvykne nechodiť aspoň desať minút skôr.
To nie, mali sme si dnes do práce doniesť kvet?
Nie, toto je môj otec a je chorý.
Čo?
No jasné. Chudák tvoj ocko.
- Jasné. - Fakt je to jeho otec.
Klameme, že mu veríme.
Vidím, ako žmurkáte.
Pán Conrad!
Poznám jednu pani, ktorá sa do rastlín vyzná.
Nejaká rastlinná doktorka?
Bude, až ukončí štúdium botaniky.
Volá sa Marianne.
Mary aká?
Tvoja stará frajerka Marianne?
Jediná žena v celom vesmíre, ktorej voniaš?
Presne tak. Mám aj dôkazy.
Fíha. Ako sa ti toľko fotiek vojde do peňaženky?
Ľahko, nezavadzajú mi tam peniaze.
A vy dvaja ešte...
Áno, ale aj nie.
Už pár rokov študuje na Marsovskej univerzite, máme pauzu.
No jasné. Nechala ho.
Je to komplikované,
ale stále nám na sebe záleží.
Jasné, ste partneri s nezhodami.
Otcovi opadávajú listy, ľudia.
Zavolám jej a opýtam sa, či vie pomôcť.
Marianne, tu John.
Počkaj, zavriem predný poklop.
AUTOBUSOVÁ ŠŤANICA
Nevidel som ju celú večnosť.
Nie je tá kytica prehnaná?
Nie, poteší sa.
Máš pravdu, silím to.
Mňam.
Prekrásne stonky, John. Ďakujem.
Rád ťa vidím.
Tak to nie, objím ma.
Vidíte? Vravel som, zábava.
Spomínate si na Marianne?
Spomínaš si na všetkých?
Pravdaže. Veľmi rada vás vidím.
- Bomba! - Vitaj.
Ona!
To chce párty bez práce.
Áno! Poďme!
Trsaj!
Nenávidím vás.
Cesta ťa určite zničila.
Dáš si vodu z kohútika alebo vrecúško horčice?
Voda znie výborne.
Dobre, máme otázky.
Nemám čo tajiť.
Priznaj sa. To so školou si si vymyslela, aby si sa zbavila kraba, že?
Čože? Nie.
Vždy som chcela študovať botaniku, ale bola som len chudobná kvetinárka.
Nemohla som si to dovoliť, kým mi Johnny Z nesplnil sny.
On mi celé roky platí školné.
Naozaj?
Zrazu ma trochu priťahuje.
Spomaľ. Ako môže Zoidberg niečo platiť?
Nemá ani cent.
Áno, pretože mi platí školné.
O tom vám nepovedal?
To je celý on.
Čo?
Prečo sa na mňa pozeráte bez pohŕdania?
Necestovala som 150 miliónov kilometrov
s otočkou okolo Jupitera len kvôli rozhovoru.
- Kde mám pacienta? - Tu.
Sneť kávová. Hrozné.
Táto rastlina čoskoro umrie.
Ale krásny črepník, ten si odložte.
Myslím, že Hermes potrebuje chvíľu samoty.
Prejavte mu trochu úcty.
Áno! Do beatu!
Tancuj ako Bender!
Mrzí ma to, Hermes.
Nevedela som, že táto rastlina je váš... Čo ste to vraveli? Otec?
Možno sa mu ešte dá pomôcť.
Ako? Odpíšem čokoľvek.
Museli by sme ho vziať za mojím školiteľom.
- Je to ďaleko? - Ani nie.
Je to dokonca v tomto vesmíre.
Ďakujem, že nám pomôžete, pán profesor.
Profesor? Tak sa volám ja.
Profesor biológie rastlín. Som rastlinný biológ.
Neboli ste predtým iný biológ?
Najprv veľrybí, potom medvedí,
potom som zistil, že neznášam zvieratá, tak som prešiel na rastliny.
Ale hádajte čo?
Môj kamarát Hermes by tu rád zasadil prekrásny kúsok,
malý kávovník.
Kávovník. Tie zbožňujem.
- Vážne? - Čo myslíte?
Je celý od kávovej sneti.
Prakticky ho drží pokope.
Povedzte mi pravdu. Má šancu prežiť?
Nerád to hovorím, ale áno.
Tieto skleníky sú ohromné.
Keď myslíte.
Majú chrániť rastliny z celého vesmíru.
Neviem prečo.
Na kávovník je tu dosť sucho.
Tento skleník je pre rastliny z juhozápadného vesmíru,
hlavne sukulenty.
Skrátene ich volám sukylenty.
- Nie je to kratšie. - Je to trefnejšie.
Len bež!
Toto je skleník lesa v oblakoch.
Tento nenávidím, lebo tu máme vlhkosť ako v pivnici.
Podľa mňa je tu dobre.
A toto je tropický skleník
plný môjho najhoršieho nepriateľa – života.
Je to to, čo si myslím?
Myslíte, že je to obrovský zmijovec z Bromélia 12?
Áno.
Čítala som o nich, ale ešte som žiaden nevidela.
Je to úžasná rastlina.
To sotva.
Mal som krajšie nádory ako toto.
Ich kvety sú vraj ohromné.
Chcela by som ho vidieť a cítiť, ako kvitne.
Rád vás sklamem,
ale kvitnú len raz za sto rokov.
A ich kvety smrdia ako hnilé veľryby. Ja ten smrad poznám.
Keď som bol veľrybí biológ, všetky veľryby mi zdochli.
Podľa mňa by mi voňala,
ale je pravda, že mám iný vkus ako ostatní.
Poriadne iný.
Niekde sa tu musí dať strčiť aj kávovník.
Ja vám poviem, kam ho strčte.
Sem do čiastočne tienenej andosolnej pôdy.
Dvakrát denne mu sprejujte sneť a nevynechajte ani jeho bobule.
Hej! Doprajte mu trochu súkromia!
Teraz počkáme, či to zaberie.
Môže to trvať tak týždeň.
Budeme spolu celý týždeň?
Dobre. Nič také sa nedeje.
Práca na záhrade je únavná. Poďme spať, dámy.
- Áno. Dobrú noc, John. - Dobrú noc.
Klasika. To si pustím ešte raz.
Dobrú noc.
- Klasika. - Klasika!
ŽENY – MUŽI – BOTANICI
ZÁKAZ VSTUPU RASTLINÁM!
BIOGENÉZA CHLOROPLASTOV
SHERKÔŇ HOLMES KRAVA BASKERVILSKÁ
Omáčka na tvár
Dobrú noc.
Zoidberg, ďakujem, že si sa ozval Marianne.
Vidím pre otca ešte nádej.
Nie, to ja ďakujem.
Rád som opäť videl Marianne,
aj keď to prebudilo pocity, ktoré som schovával hlboko v pancieri.
Musíš jej to povedať.
Ja som to povedal Leele a aha.
O desať rokov sme sa dali dokopy.
Mal som strašný sen o strašom zápachu.
Smrdí to ako zadok smradľavej nohy.
Poďte, zmijovec kvitne!
Len si dám gate.
Na gate nie je čas! Pohyb!
Je to tu.
Kvitne prvýkrát po sto rokoch.
Takže bude smrdieť ešte viac?
Tak to dúfam.
No tak, zmijovec, dokážeš to.
Vonia prekrásne.
Toto ja môžem.
Toto pachkvárium nás ochráni.
Lepšie, ale stále hnusné.
Poďme fetovať pakosty, kým neodpadneme.
- Poďme! - Uhnite!
Tá vôňa bola intenzívna.
Chceš sa ho ísť lepšie nadýchať dnu?
Veľmi rada.
Nie je prenádherný?
Od úžasu sa mi chvejú všetky homárové orgány.
Marianne, keď už máme chvíľu osamote,
mohli by sme sa porozprávať?
Mohli, ale radšej sa chcem bozkávať.
Včera večer sa nevrátili do postelí.
Škandalózne!
Tak kde ste boli?
Pozorovali sme ten veľký kvet.
Poriadne sme ho vypozorovali
vo všetkých možných aj nemožných polohách.
Marianne, nie pred mládežou.
Nie si hladný, otec?
Mám pre teba chutnú rybiu emulziu.
Kde si?
Tu dole, synak.
- Čo sa stalo? - Nič.
Stále umieram, len na čudnejšom mieste.
Nie som pripravený sa s tebou rozlúčiť.
To vidím.
Rozprávaš sa s rastlinou. Ale o chvíľu budem vykorenený.
Musíš sa s tým zmieriť.
Bol som si istý, že sa mu polepší.
Má všetko, čo potrebuje.
Okrem dôvodu žiť.
Ten nemám ani ja.
Možno s tým pomôže Marianne.
Je v smradľavej kabínke.
Mám novinky.
Aj ja, priam neuveriteľné.
Som presvedčená, že táto rastlina sa snaží komunikovať.
Myslíš, že sa s tebou rozpráva?
Znieš ako môj šialený najlepší kamarát Hermes.
Myslela som, že som cítila úplne všetko, ale tieto vône sú veľmi komplexné.
Sú ako nejaký jazyk.
Ako smradovčina?
Myslím to vážne. Poď sem.
Skús počúvať nosom.
Nič. Možno som nedočuchavý.
- Zdravím. - Počujem smrad.
Konečne sa mám s kým rozsmrdievať.
Väčšinou priťahujem iba muchy, toto je veľká zmena.
Ďakujeme. Je to neuveriteľné.
Vaše vzrušenie je opätované.
Aký je výrečný.
Všetko vnímaš,
no ja som ťa ohmatávala a brala si vzorky.
Odpustíš mi to?
Nemám čo odpúšťať, pretože necítim bolesť.
Mám z vás veľkú radosť.
Smiem si odobrať peľ od tvojho šúľka?
Ber si, koľko chceš. Narobím ho viac.
Kto by to bol povedal?
Ja, obyčajný mäkkýš,
som sa skamošil s vesmírnym kvetom.
Celkom dobrý výkon, nie, Marianne?
A aký máš zamatový tulec.
Tiež vonia krásne.
Teším sa. Len si to uži.
Pohlaď ho. Zabor doň tvár.
Takto?
Áno, to je dobré.
To je veľmi, veľmi dobré.
Veľmi sa k nim nepribližujte, kým ich kŕmite.
Kedysi som mal asistenta.
BLBOLAPKA
Aha, to máme kŕmiť ich?
Okrem Marianne ma nikdy nikto neľúbil,
ale teraz sa zaľúbila do toho slizkého zmijovca.
To je toho, je to len burina.
Niektorí z nás majú ozajstné problémy.
Zoidberg, ty cicka!
Tvoja frajerka je rastlinná nerdka
a keď sa nerdi roznerdia,
ich radosť môže pôsobiť ako vzrušenie.
Pamätáš, ako som sa roznerdil v planetáriu?
Živo.
Možno som to zle pochopil.
Viem, že sa ti ten kvet páči.
Chápem to.
Je vysoký, dokáže meniť oxid uhličitý na škrob,
ale to, čo je medzi nami, je pre mňa to najdôležitejšie v živote.
Ak sa tvoje pocity voči mne zmenili, povedz mi to.
Zvládnem to.
Máš pravdu.
Pravdou je, že som sa zaľúbila do Zmijka.
Ale zaľúbila som sa aj do teba.
Že čo?
Potrebujem vás oboch.
Viem, že je to nečakané,
ale ak máš v srdci dosť miesta,
myslím, že by sme my traja mohli mať krásny spoločný život.
Traja?
Marianne mi o tebe všetko povedala
a myslím, že si...
...veľmi príťažlivý.
- Viem, že je to troška neštandardné... - Troška?
Ale kto rozhoduje o tom, čo je láska?
No čo, lásky asi nie je nikdy dosť.
Áno, dýchajte moje prenikavé vášnivé slová.
Takže?
Neviem, či prežije noc,
ale ráno sa sem vrátim spáliť pozostatky.
Prineste si špekáčiky. Bude dobre.
Kiežby sme spolu strávili viac času, ale som rád aj za tú chvíľu.
Počúvaj ma,
aj keď som nikdy nepil z hrnčeka s nápisom „Najepší ocko“,
stále viem, čo je dobré.
A teraz sa dívam na dobrého muža.
- Myslel som, že nevidíš. - Nechytaj ma za slovíčka.
Som na teba hrdý.
Ľúbim ťa, ocko.
Nezaslúžim si lásku.
Sprav mi láskavosť.
Ober moje úbohé bobule, vypraž ich
a až sa pominiem, sprav zo mňa poslednú kávu.
Spravím.
A neopováž sa tie bobule pripáliť.
Ahojte.
Asi ste všetci trochu šokovaní.
To je slabé slovo.
Niežeby vás do toho niečo bolo,
ale sme v milujúcom, oddanom a kvetinovom trojvzťahu.
Takéto perverznosti sú najodpornejšie.
Tie, ktoré sa netýkajú mňa.
Podľa mňa je to výborné.
Nikto netrpí a sú šťastní. Na ničom inom nezáleží.
- Na mojom odpore záleží. - Len trochu.
Už ťa idem poľutovať, manžel!
Môj láskavý divný muž.
Prepáč, že sme ti neverili tvojho rastlinného tatka.
Vieme, že naozaj trpíš.
Úprimnú sústrasť.
Počula som, že bol dobrý otec a výborný ker.
Ďakujem, že ste mu chceli pomôcť.
A všetkým vám ďakujem za súcit.
Budem rád, ak sa s ním všetci spolu za úsvitu rozlúčime
a vyšleme ho na večnosť vo vesmírnom arboréte.
Nie je toto tu vesmírne arborétum?
Čuš.
Život je krátky. Treba ho žiť naplno.
Prekvapenie!
Pripravili sme romantický piknik.
Dúfam, že máš chuť na kompost.
Voniaš rozrušene, láska. Čo sa deje?
Je to ťažké.
Hľadám správne pachy, ktorými to vyjadriť.
To nie!
Ste prekrásne bytosti
a milujem, ako veľmi ste do mňa,
ale moja láska už patrí niekomu inému.
Ty burina!
Komu alebo čomu?
Káve.
Nevedel som, že tu máte ten veľký kvet.
Neuveríte,
ale môj otec už nemá sneť.
Rastú mu nové bobule. Je to zázrak!
Z toho som nadšená.
Láska prekoná všetko, synak. Dokonca aj choroby.
Ďakujem, že si na mňa nezanevrel.
Nemohol som ťa tu nechať umrieť.
Nie, ale môžeš ma tu nechať žiť.
Ďakujem, že ste sa zišli tu na tejto absurdnej svadbe.
Aspoň niečo sa na tomto hnojisku deje.
George Washington Carver raz povedal:
„Všetko vám prezradí svoje tajomstvá, stačí to len milovať.
Okrem toho,
že mi za láskavý príhovor svoje tajomstvá prezradili
kvietky či arašidy,
ale keď som potichu miloval ľudí,
aj oni sa mi otvorili.“
Bože, to bol ale tragéd.
Plačem na svadbe rastlín.
Prečo?
Lebo si úžasná.
Neplačem, som len alergický.
Sprostý peľ.
Tu, pred vašimi priateľmi a opeľovačmi,
vás vyhlasujem za rastlinu a druhú rastlinu.
Ľudia, pripijeme si domácou kávou z môjho otca.
Zdravím.
To nič, kamarát.
Úprimne ma to teší.
Obrad bol krásny.
Dúfam, že vás spolu čakajú stovky šťastných rokov.
Vaše milé slová sú ten najkrajší svadobný dar.
A aj najlacnejší.
Ja kávu nepijem.
Z kofeínu sa mi trasú nohy.
Trochu sa uvoľnite.
Si akási smutná a odmeraná.
My už nie sme „my“?
Prečo by si to vôbec chcel?
Všetko som pokašľala.
Také veci sa dejú, Marianne.
Niekedy sa ľudia zoznámia, niekedy sa zamilujú,
niekedy sa počas vysokej školy rozdelia
a potom skúsia s rastlinou niečo, čo chceli obaja,
ale nepodarí sa to.
Ale ak budeš úprimná, láskavá a neprestaneš sa snažiť,
raz sa dočkáš tohto.
A ty si úprimná aj láskavá.
Chceš sa ďalej snažiť?
Áno.
Na všetky podoby lásky.
- Na lásku. - Na lásku.
Svätá jávska láva, je horúca!
Cuketové mlieko
Preklad titulkov: Richard Varga