PŘES 10 000 5HVĚZDIČKOVÝCH VÝHRAD!
MÁMIN KLASICKÝ OLEJ NA ROBOTY
HOLKY, MIMOZEMŠŤANI
HODINA HROMADNÉ HYPNÓZY
Granule pro singly Nyní i s příchutí!
MÁMIN PŘÁTELSKÝ ROBOT
Jaký nádherný den.
Nejvyšší čas vstát a fotosyntetizovat.
Probuď se a přičichni k vodě.
Náš ťululum tatínek
si zase povídá s tím kávovníkem.
To není jen kytka, ženo, je to můj otec.
Vyrostla z jeho hrobu a nasála osobnost z jeho mrtvoly.
No tak, tati. Řekni jim něco.
Ano, teď už ho slyším.
Říká: „Přestaň ze sebe dělat kašpara a běž posnídat s rodinou.“
Proč před nimi taky nemluvíš?
Rád z tebe dělám pitomce.
Ale už to nepotrvá dlouho.
Opadávají mi listy. Boby se mi sklánějí k zemi.
Je čas hodit mě do kompostu.
Ale copak nechceš vidět vyrůstat svého vnuka?
Jak bych asi mohl, ty jelimane?
Nemám oční bulvy.
A co jsou to ty bílé tečky?
To nevím. Vypadají jako nezralé boby.
Myslel jsem, že nevidíš.
Ty máš skvrny i na listech.
Asi nějaká choroba rostlin.
To je v cajku, synku.
Dej přírodě volný průběh.
To není vůbec v cajku. Potřebuješ pomoc.
Zapomněl sis vaječný sendvič!
Kde je Hermes?
To se mu nepodobá, přijít o míň než deset minut dřív.
A jé. Dnes byl den s mottem „Vem do práce kytku“?
Ne. To je můj otec a je nemocný.
Co...?
Jasně, tvůj ubohý tatínek.
- Dobře, fajn. - To je jeho táta přece.
Necháme ho při tom.
Vidím, jak mrkáte.
Pane Conrade!
Znám jednu milou dámu, která to s rostlinami umí.
Je to rostlinná doktorka?
Bude, až si dodělá diplom z botaniky.
Jmenuje se Marianne.
Mary, kdo?
Marianne? Ta tvoje bejvalka?
Jediná ženská ve vesmíru, které připadá tvůj smrad přitažlivý?
To je ona. Mám dokonce i důkaz.
Žjóva. Jak to, že se ti do peněženky vešlo tolik fotek?
Snadno. Nepřekážejí tam peníze.
Takže, vy dva jste pořád...
Ano, ale taky ne.
Studuje na Marťanské univerzitě, takže máme pauzu.
Jasný. Odkopla ho.
Je to... komplikované,
ale pořád nám na sobě záleží.
Ano, je to komplikovaný vztah.
Tátovi opadává listí!
Zavolám jí, jestli by nám nepomohla.
Marianne, tady John.
Vydrž, jenom zavřu dekl.
ŠPÍNOVSKÉ NÁDRAŽÍ
NA PODMÍNKU Autobusová přeprava
Neviděl jsem ji tak dlouho.
Nejsou ty květiny už moc?
Ne, budou se jí líbit.
Máš pravdu. Přeháním to.
Mňam.
Johne. Jaké krásné stonky. Děkuju.
Rád tě zase vidím.
Nepodávej klepeto. Já chci obejmout.
Ahoj.
HOSPODYŇKY
Vidíte? Říkal jsem, že bude sranda.
Vážení, pamatujete si Marianne?
Marianne, pamatuješ si vážené?
Ovšem. Je milé vás všechny zase vidět.
- Hej, paráda! - Ráda tě vidím.
Jo tahle.
To si říká o party ve stylu „se vším sekni a trsej“.
Jo! No tak, jo!
Roztanči to! Zatřes zadkem!
To je vopruz.
Musíš být z té cesty vyčerpaná.
Můžu ti přinést trochu vody ze dřezu? Nebo vaničku hořčice?
Vodu si dám ráda.
Dobrá, máme pár otázek.
Já nic neskrývám.
Přiznej to. Ta škola byla jen výmluva, jak odkopnout Krabáka, že jo?
Cože? Ne!
Vždycky jsem snila o studiu botaniky, ale byla jsem jen chudá květinářka.
Nikdy bych si to nemohla dovolit,
dokud mi Johnny Z nepomohl splnit si svůj sen.
Už roky mi platí školné.
Vážně?
Najednou mi přijde sexy.
Počkat. Jak může Zoidberg něco platit?
Je úplně švorc.
Ano, protože mi platí to školné.
On vám to neřekl?
To je celý on.
Co je?
Proč na mě zíráte nepřezíravě?
Neujela jsem autobusem 145 milionů kiláků
gravitačním prakem kolem Jupiteru na kus řeči.
- Kde mám pacienta? - Přímo zde.
Mocha plíseň. To je škoda.
Tahle rostlina brzy umře.
Ale ten květináč. Ten zachraň.
Hermes potřebuje chvíli o samotě.
Pojďte, prokažte trochu úcty.
Jo! Všichni do rytmu.
Jako Bender. Všichni do rytmu. Jo!
Je mi to líto, Herme.
Nevěděla jsem, že tahle rostlina je tvůj... Říkal jsi otec?
Možná by se přece jen dalo něco dělat.
A co? Odepíšu z daní cokoliv.
Přesuneme ho do speciálního habitatu, který spravuje jeden z mých lektorů.
- Je to někde daleko? - Ani moc ne.
Nebudeme muset ani opustit vesmír.
Díky za vstřícnost, profesore.
Profesore? To je moje jméno!
Jsem profesor rostlinné biologie, jasné? Jsem rostlinný biolog.
Nebýval jste dřív biolog přes něco jinýho?
Velryby, pak medvědy
a pak mi došlo, že zvířata nenávidím, tak je ze mě rostlinný biolog.
A jak to dopadlo?
Tady kamarád Hermes má milovaný exemplář, který by tu rád zasadil,
malý kávovník.
Kávovník. Ty miluju.
- Vážně? - Ne asi!
Je celý pokrytý mocha plísní.
To jediné ho drží pohromadě.
Řekněte mi rovnou,
má nějakou šanci na přežití?
Nerad to říkám, ale... ano.
Tyto skleníky jsou fantastické.
Když to říkáte.
Byly postaveny na záchranu rostlin z celého vesmíru.
Proč? To nevím.
Na kávovník tu bude sucho.
Tahle kopule je pro rostliny z jihozápadní části vesmíru,
převážně sukulenty.
Zkráceně jim říkám vysávačky.
- To není kratší. - Ale výstižnější.
Jo, odkoulej se!
Tohle je dóm mračného pralesa.
Ten nenávidím, protože musíme mít zvlhčovač nastavenej na Floridu.
Mně přijde v pohodě.
A tohle je tropický dóm,
představuje mého nedostižného protivníka, život.
Je to to, co si myslím?
Myslíš si, že je to Hnilák obrovský z planety Bromélie 12?
Ano.
Četla jsem o něm, ale nikdy jsem ho neviděla naživo.
To je ta nejdokonalejší rostlina.
To není zrovna terno.
Měl jsem nádory, co vypadaly líp.
Říká se, že jeho květ je ohromující.
Udělala bych všechno, abych ho viděla a hlavně cítila, až vykvete.
Já sice rád přináším špatné zprávy,
ale oni kvetou jen jednou za sto let.
Navíc smrdí jako hnijící velryba, a to znám.
Jako velrybímu biologovi mi všechny, o které jsem se staral, chcíply.
Mně by se ten pach asi líbil,
ale já mám posunuté smysly oproti ostatním.
Dost posunuté.
Ten kávovník se musí dát někam strčit.
Řeknu vám, kam si ho můžete strčit.
Sem, mezi tyhle kytky v zastíněném andozemním záhonu.
Aplikuj postřik proti plísni dvakrát denně a nezapomeň ani na spodek.
Hej! Dopřejte mu trochu soukromí.
Počkáme a uvidíme, jestli to zabere.
Může to trvat až týden.
Máme na sebe celý týden?
V pohodě, žádný poprask.
Zahradničení mě vždycky zničí. Jdeme na kutě, dámy.
- Ano. Dobrou noc, Johne. - Dobrou noc.
Klasika. To musím vidět znovu.
Dobrou noc.
- Klasika. - Klasika!
LOŽNICE – DÁMY LOŽNICE – PÁNI
LOŽNICE – BOTANICI KYTKÁM VSTUP ZAKÁZÁN
CHLOROPLAST BIOGENEZE
SHERLOCK HŘEBEC SKOT BASKERVILLSKÝ
Zálivka na obličej
Dobrou noc.
Zoidbergu, chci ti poděkovat, že jsi kontaktoval Marianne.
Konečně má otec naději.
Ne, já děkuju.
Vidět zase Marianne bylo úžasné,
i když se vynořily pocity, které jsem vtiskl hluboko do krunýře.
Tak jí musíš říct, co k ní cítíš.
Já to udělal s Leelou a bum!
Deset let nato jsme spolu.
Zrovna se mi zdál hrozný sen o hrozném zápachu!
Co může smrdět jako zadek s nohama?
Rychle! Hnilák rozkvetl.
Jenom si vezmu kalhoty.
Na kalhoty není čas. Hoď sebou!
Už je to tady.
Poprvé za století bude rozkvétat.
Takže bude smrdět ještě víc?
Doufám, že jo.
Do toho, Hniláku. Ty to dokážeš!
To je božské.
To já rád.
Tohle smradkvárium to udrží uvnitř.
Lepší, ale pořád hnus.
Pojďme zpátky inhalovat muškáty, dokud neomdlíme.
- Rychle. Jdeme. - Uhněte, uhněte.
Ten pach byl tak... pronikavý.
Nechtěla by sis jít přivonět blíž?
Moc ráda.
Není to nádhera?
Mé bláznivé humří orgány se chvějí úžasem.
Marianne, teď když máme chvíli o samotě,
nemohli bychom si trochu promluvit?
Mohli, ale já bych se radši muckala.
Ti dva se včera vůbec nevrátili do ložnice.
To je skandál!
Kde jste byli vy dva?
Pozorovali jsme tu velkou kytku.
Pozorovali jsme ji
ze všech možných poloh a taky z některých nemožných.
Marianne, před Fryem radši ne.
Máš hlad, tati?
Přinesl jsem ti mňam rybí emulzi.
Kdepak jsi?
Tady dole, synku.
- Co se stalo? - Nic.
Pořád umírám, jenom na divnějším místě.
Ale já nejsem připraven se rozloučit.
To je zřejmé.
Mluvíš s kytkou, ale já už brzo natáhnu kořeny.
Je čas to přijmout.
RYBÍ EMULZE
A já si byl jist, že se z toho oklepe.
Má všechno, co potřebuje.
Kromě důvodu žít.
Ten nemám ani já.
Možná by Marianne mohla pomoct.
Je u té smradlavé budky.
Mám jednu novinku.
Já taky, a je neuvěřitelná.
Jsem přesvědčena, že se ta rostlina pokouší o komunikaci.
Myslíš, že na tebe mluví?
Teď zníš jako můj bláznivý nejlepší kamarád, Hermes.
Myslela jsem, že už jsem očichala všechno, ale tyhle vůně jsou tak komplexní.
Je to jako jazyk.
Smraďoština?
Myslím to vážně. Pojď blíž.
Zkus si to poslechnout... nosem.
Nic. Možná jsem chabrus na čich.
- Zdravím vás. - Slyším smrad!
Je milé mít konečně někoho, na koho mohu smrdět.
Normálně přitahuji jen mouchy, takže vy jste docela pokrok.
Děkuji. Nemůžu tomu uvěřit.
Vaše potěšení je opětováno.
Ten má ale slovní zásobu.
Božínku, jsi vnímající bytost
a já do tebe celou dobu píchala a odebírala vzorky.
Odpustíš mi to?
Není co odpouštět, neboť necítím bolest.
Připadáte mi oba okouzlující.
Mohla bych setřít trochu pylu z tvojí palice?
Sesbírej si, kolik chceš. Vyrobím další.
Kdo by si to pomyslel?
Já, úplně tuctový měkkýš,
a vesmírná kytka budeme nejlepší kamarádi.
Na jeden den slušný výkon, co?
Tvoje palice je tak sametová
a tak nádherně voní.
To jsem rád. Jen si to užívej.
Hlaď ji. Tři si o ni obličej.
Takhle?
Ano, to je ono.
Velmi, velmi příjemné.
Nestůjte moc blízko při krmení těch masožravek.
Míval jsem asistenta.
BLBOLAPKA
My jsme je měli krmit?
Marianne je jediná dívka, která mě kdy milovala,
ale teď se zamilovala do toho ubreptanýho Hniláka.
To je toho, je to jenom kytka.
Někdo z nás má skutečné problémy.
Zoidbergu, ty troubo!
Tvoje holka je botanická nerdka,
a když nerdky začnou nerdovat,
jejich nadšení lze snadno zaměnit za vzrušení.
Pamatujete, jak jsem jednou nerdoval v planetáriu?
Velmi dobře.
Možná jsem to špatně pochopil.
Vím, že tě ta rostlina fascinuje.
Já to chápu.
Je vysoká, umí přeměnit oxid uhličitý na škrob,
ale to mezi námi dvěma, je v mém životě to nejcennější.
Takže pokud se tvoje city změnily, prosím, řekni mi to.
Já to zvládnu.
Máš pravdu.
Pravdou je, že jsem zamilovaná do Hniláka.
Ale jsem zamilovaná i do tebe.
Cože to?
Potřebuju vás oba.
Vím, že je to velmi náhlé,
ale pokud je ve vašich srdcích místo,
myslím, že my tři bychom spolu mohli prožít krásný život.
Tři?
Marianne mi o tobě řekla úplně všechno
a připadáš mi...
velmi přitažlivý.
- Vím, že je to trochu nekonvenční... - Trochu?
Ale kdo má právo říkat, jak má vypadat láska?
Inu, lásky není nikdy dost.
Ano, vdechni má štiplavá slova vášně.
Nuže?
Nevím jistě, jestli přežije noc,
ale vrátím se ráno a ty zbytky spálím.
Doneste marshmallows. Bude legrace.
Kéž by nám bylo dopřáno víc času, ale díky i za to málo.
Teď poslouchej,
možná jsem nikdy nepil z hrnku „Nejlepší tatínek na světě“,
ale dokážu rozpoznat dobro.
A zrovna teď se dívám na dobrého muže.
- Myslel jsem, že nevidíš. - Nebuď hnidopich.
Jsem na tebe pyšnej.
Mám tě rád, tati.
Já si lásku nezasloužím.
Jen mi prokaž laskavost.
Otrhej moje seschlé boby a upraž je.
A až budu pryč, uvař mi poslední konvici.
Spolehni se.
Hlavně ty boby nespal! Měj k nim úctu!
Ahoj.
Asi jste všichni trochu v šoku.
Daleko víc než trochu.
Ne že by vám do toho něco bylo,
ale jsme v milujícím a oddaném, trojstranném květinovém aranžmá.
To je ten nejodpornější druh perverze.
Ten bych já teda neskousl.
Podle mě je to skvělý.
Nikomu neubližujou a jsou šťastný. A to je to hlavní.
- Hlavní je moje opovržení. - To je vedlejší.
Blíží se podpora, manželi!
Ty můj milovaný podivíne.
Mrzí mě, že jsme si utahovali z tvého rostlinného tatínka.
Vidíme, že tvá bolest je skutečná.
Upřímnou soustrast.
Prý to byl hodný táta a skvělý keřík.
Děkuji za tvou snahu.
A děkuji vám všem za laskavost.
Doufám, že se ke mně ráno připojíte, abychom se rozloučili,
než odejde do toho velkého arboreta tam nahoře.
Není tohle to velké arboretum tam nahoře?
Zmlkni.
Život je tak krátký. Měli bychom ho prožít naplno.
- Překvapení! - Překvapení!
Je to romantický piknik, proč by ne?
Doufám, že máš náladu na kompost.
Jsi cítit rozrušeně, lásko. Co se děje?
Tohle je obtížné.
Nevím, kterou vůní to mám vyjádřit.
To ne. Ne, ne, ne.
Jste nádherné bytosti
a hluboce miluji, jak moc jste do mě zbláznění,
ale zamiloval jsem se do někoho jiného.
Ty kytkovej parchante!
Do koho? Anebo do čeho?
Do kávy.
Neuvědomil jsem si, že vaše velká květina je tady.
Poslyšte, nebudete tomu věřit,
ale tátova plíseň je pryč.
Dorůstají mu nové boby. To je zázrak!
To mě činí tak... šťastnou.
Láska překoná vše, synku, i choroby.
Děkuju, že jsi to se mnou nikdy nevzdal.
Nemohl jsem tě tu nechat jen tak umřít.
Ne, ale můžeš mě tu nechat jen tak žít.
Děkuji vám, že jste přišli na tuhle absurdní svatbu,
jako by snad bylo na týhle prokletý vesmírný díře co dělat.
George Washington Carver kdysi pronesl:
„Všechno ti vydá své tajemství, pokud to miluješ dost.
Nejenže jsem zjistil,
že když mluvím k malé květince nebo k arašídu,
vydají mi svá tajemství,
ale též jsem zjistil, že když v tichosti mluvím s lidmi,
vydají mi i oni svá tajemství, když je milujete dost.“
Ten chlápek byl ale žvanil!
Já pláču na svatbě kytek.
Proč?
Protože jsi úžasná.
To nejsou slzy. To je alergie.
Blbej pyl.
No nic, tady a teď, obklopen přáteli a listím,
vás prohlašuji za rostlinu a rostlinu.
Lidi, teď naleju otcovu domácí kávu k přípitku.
Ahoj.
To je v pořádku, příteli.
Moc vám to přeju.
To bylo překrásné.
Doufám, že spolu prožijete stovky krásných let.
Vaše vlídná slova jsou tím nejlepším svatebním darem
a také tím nejlevnějším.
Kdepak, já kafe ne.
Po kofeinu mi hrozně cupitají nohy.
Nebuďte suchar.
Zdáš se tak smutná a odcizená.
Copak my už nejsme pár?
Neumím si představit, proč bys mě ještě chtěl.
Všechno jsem tak pokazila.
Marianne, to se stává.
Někdy se lidé potkají, někdy se zamilují.
Někdy se kvůli vysoké rozdělí,
pak oba zkusí experimentovat s kytkou,
a nevyjde to.
Ale když jsi upřímná, laskavá a zkoušíš to dál,
jednou se ti poštěstí.
A ty jsi upřímná a laskavá.
Chceš to zkoušet dál?
Ano.
Na lásku ve všech jejích podobách.
- Na lásku! - Na lásku!
U kávy z Jávy, ta je horká.
Cuketové mléko
České titulky: Petr Finkous