DOKTOR ROBS DJURKLINIK
God morgon! Vakna och lyssna.
Den första låten tillägnas vår krompläterade polare
med ett stort hjärta fyllt av brödsmulor.
Kom igen, grabbar. Å ett och två.
Han gillar bröd och smör
Han gillar bröd och sylt
-Ja! -Det är vad hans älskling matar honom med
-Han är en kärleksfull man -Jag älskar den här låten!
Kom hit och vrid upp mig och skruva upp volymen!
Det är vad älsklingen matar mig
Jag är hennes kärleksfulla man
Han gillar bröd och smör
Grabbar!
Det har gjorts några bra låtar under de senaste 20 åren.
Vad sägs om lite rapmusik?
De kallas inte för gamla godingar utan anledning.
Kom igen, Radion!
-Nej -Inget mer bröd och smör
-Nej -Inget mer bröd och sylt
Ja!
Inget mer bröd och smör Inget mer bröd och sylt
Nej, nej, nej, nej
Inget mer bröd och smör Inget mer bröd och sylt
Jag gillar bröd och smör
Åh, det är den lilla plågan från skrotlådan.
Jag gillar bröd och smör Tra la la la la
En tjobi dobi Tra la la la
Förbered ett minnestal. Låten har precis blivit mördad.
Den är inte från min tid. Det är allt.
I det gamla landet...
Nu börjar han med An der schönen Blauen Donau och wienerschnitzeln igen.
Dags att gäspa.
Var kom han ens ifrån?
Ni minns väl att han låg i skrotlådan när vi flyttade in?
En tidigare ägare av huset måste ha lämnat honom där.
Det stämmer. Han har varit här längre än jag har.
-Jag skulle behöva lite hjälp här. -Visst, mamma.
Såja.
Tack, Sprutan. Det var bättre.
Du sa att Hörapparaten har varit här länge?
Ja. Han tillhörde någon viktigpetter.
Med roligt hår och glasögon.
Jag tror han fick en ny hörapparat precis innan han flyttade.
Vad sa du?
Inget. Jag lät bara munnen gå.
Husfrun och husbonden måste gilla honom.
Självklart gillar de mig.
Varför skulle de annars byta mitt batteri?
Jag förstår fortfarande inte varför de inte kastade honom
i soporna när de flyttade in.
Ni känner husbonden. Han slänger aldrig bort något.
Tack och lov!
Men jag kan inte förstå vad han ska vara bra för.
-Ja. Ingen av oss behöver en hörapparat. -Vad sa du?
Jag sa: "Ingen av oss behöver en hörapparat!"
Som de säger i det gamla landet, jag kan förstå en pik.
Jag ska nog också vila. Vi ses i april nästa år.
Hur kommer det sig att husbonden endast tar ut dig den 14 april?
Skattedags! Det lever jag för!
Filten, hur är det?
När kommer husbonden och husfrun hem?
Jag saknar dem.
Saknar dem? Ni är ju helt otroliga.
Då har vi hört din åsikt.
De är bara människor! Inga kretsar att tala om.
De kommer och går, men jag kommer vara här. Jag är framtiden!
Jaså? Hör här, din...
...radioaktiva sak!
Du kan lika gärna åka tillbaka dit du kom ifrån.
-Säger vem? -Säger vi!
Vad är du ens bra för?
Ja! Jag har undrat samma sak.
Ni ska snart få se, mina föråldrade vänner.
Det kommer att ske förändringar här, och de involverar inte er.
Förändringar? Jag gillar inte förändringar.
Vi klarar det, Filten.
Ja. Vi är musketörer, eller hur? Alla för en och...
-En för alla. -Vi menar inte dig!
Vi kan smyga fram till honom inatt och stoppa tillbaka honom i lådan.
-Jag hörde det! -Och jag hör något annat.
-Det låter som... -Husbondens bil!
Är det han?
Jag skulle känna igen de dåligt justerade cylindrarna överallt.
-Han har varit borta länge. -Bara över natten.
När man har rest den långa, dammiga vägen längs livet, som jag har...
då verkar det inte särskilt länge.
-Var har han varit? -Jag vet inte,
-men husfrun ser trött ut. -Men glad!
Strålande skulle man kunna säga!
Jag ser inget!
Vad håller hon i?
Det är övertäckt.
Det ser knubbigt och rosa ut.
Jag vet! Hon tar hem en korv!
Oj! Det är en hungrig korv.
Det är ingen korv, dummer. Det är en...
Det är en ny liten husbonde!
-Det är en bebis! -En bebis?
Vilken fabrik kom han ifrån?
Bebisar kommer inte från fabriker, dummer!
Var kommer bebisar ifrån då?
Tja...
Oavsett var den kom ifrån är jag säger på att han... eller hon...
eller den... kommer vara väldigt snäll.
-Kommer han eller hon att tycka om oss? -Vi får vänta och se.
Vi har varit så lyckliga här hittills.
Ja. Till och med husbondens...
-Flickvän? -Hushållspartner?
-Fru. -Ja. Till och med hon gillar oss.
Dessutom använder hon oss!
Jag gillar att användas!
Jag önskar att de kunde ta tillbaka
det de har tagit hit.
Det skulle väl kunna hända?
-Jag tror inte det. -Jag tror inte det.
-Hur mår han? -Han sover som en stock.
Ett ögonblick.
Jag har gjort den själv.
Åh, Rob. Så fin!
Och användbar.
När sa jag senast att jag älskar dig?
För omkring 30 sekunder sedan på uppfarten.
Då är det dags. Jag älskar dig.
Och jag älskar dig.
Såja, Robbie. Är du hungrig?
Vilken pipa han har.
Ja. Han låter precis som...
Husbonden! Han låter precis som när husbonden var liten.
Lystring, shoppare!
Filten drar sig ur en manodepressiv negativ spiral!
Rob? Stoppar du in en flaska i mikrovågsugnen?
Hör ni det, grabbar? Hemma i tio sekunder och vem är det hon behöver?
Någon gammal pratkvarn? En korkad lampa för att läsa dr Spock?
En bränd rostmacka?
Snälla! En nostalgitripp?
En mysstund? Nej.
Hon behöver ingen av er. Det hon behöver är en het en,
utan att behöva vänta.
Oj! Du är snabb!
Vänta med applåderna tills ni ser mig göra bakad potatis.
Jag hoppas... Jag hoppas att han tycker om oss.
Älskling, värst vad timmarna går
Och älskling, värst vad dagarna går
Du kanske inte märker det
Men jag ser en ny version av dig
Jag ser en ny version av dig
Trots att jag älskade dig från dag ett
Nej, jag älskade dig innan dess
Sedan dess har allt du gjort
Fått mig att älska dig ännu mer
Sättet du lyfter din hand Hur du böjer ditt knä
Hur du står och sträcker dig efter mig
Om du visste
Älskling, värst vad timmarna går
Och älskling, värst vad dagarna går
Du kanske inte märker det
Men jag ser en ny version av dig
Jag ser en ny version av dig
Varje dag gör jag det
Jag ser en ny version av dig
Älskling
Du verkar inte behöva så mycket
Det verkar som att kärleken för dig framåt
Några leenden, kramar och sådant
Och sedan en hand som håller dig hårt
Hur du vickar på huvudet Hur du rör på din tå
Det får mitt hjärta att klappa hårt För du berör mig så
En dag kommer du att förstå
Älskling, värst vad timmarna går
Och älskling, värst vad dagarna går
Du kanske inte märker det
Men jag ser en ny version av dig
Jag ser en ny version av dig
Varje dag gör jag det
Jag ser en ny version av dig
Älskling, jag ser en ny version av dig En ny version av dig
Jag ser en ny version av dig
Rob, skynda dig! Kom hit!
Titta! Robbie går.
Jag tror att det tar ett tag innan han kan gå.
-Liten bebis ramlar! Film klockan 11.00! -Och det är ditt fel!
Det är inte mitt fel om han ser sig själv i mig.
Han är bara nyfiken. Minns ni hur husbonden var i hans ålder?
Ja. Han hamnade alltid i trubbel.
Nu är det upp till oss att se till att den lilla husbonden inte hamnar i trubbel.
-Okej? -Okej!
Det blir vårt primära direktiv.
Okej. Vad är ett primärt direktiv?
Varför är du här?
För att ge värme och komfort.
Det är ditt primära direktiv.
Jag har ett primärt direktiv!
Jag visste inte vad det hette förut!
Enligt mina beräkningar bör de sända... nu!
Puh!
Jag läser av dig mjukt och tydligt.
Ja! Imorgon kväll.
Jag kommer att vara redo.
Jag menar det, apparaten i skrotlådan har något fuffens på gång.
Han kanske bara är lite senil. Och pratar med sig själv?
Som Kirby ibland gör.
Jag är inte senil. Jag tänker bara högt när jag gör det.
Låt oss hålla ett öga på hörapparaten.
Han sa att något skulle hända ikväll.
Vi släpper honom inte ur sikte för ett ögonblick.
Ja! Jag är redo och väntar på dina instruktioner.
Nej, jag är ensam. Alla sover!
Vem är du? Du låter bekant.
Vakna!
Hallå! Akta, säkringen går! Vad är det som händer?
-Sängdags var för en timme sedan. -Jag var mitt i min skönhetssömn.
Jag vet. Alla behöver sova.
Men Hörapparaten är borta!
Tiden är snart ute. Gör det, nu!
Nu! Gör det nu!
-Vad gör du? -Inget!
-Sluta! -Gå härifrån!
-Få honom att sluta! -Få det att sluta.
Du är också en lampa.
Jag är överglänst i den här situationen!
När den här planen är igång kan inget stoppa den!
Jaså, din lilla skrutt? Kom igen, trupper. Ta honom!
Nej, du förstår inte!
Gör inte illa den lilla husbonden!
-Var är han? -Ut med det!
Låt mig försöka!
Som de säger i det gamla landet: "Vi kan få dig att prata."
Grön kabel till grön kabel. Det borde göra susen.
Okej. Ta en titt på min skärm.
Vad betyder det?
Det är en slags bana uttryckt med binära tal.
-Vad betyder det? -Vart har den lilla husbonden åkt?
Se avläsningen!
Mars?
Och det var hela historien.
De försökte stråla upp mig, inte någon av er.
-Vem försökte stråla upp dig? -Jag...
-Och varför? -Jag vet inte var eller varför.
Jag gjorde som jag blev tillsagd.
Skulle vi tro på det?
Om någon bad dig att hoppa utför ett stup, skulle du göra det?
I min ålder, förmodligen. När man tillbringar 50 år i en skrotlåda
och en röst från en annan värld vill släppa ut en, då åker man.
Men det var inte du som släpptes ut.
Det var den lilla husbonden, och han ville inte släppas ut.
Vad ska du göra åt det?
Jag kan inte göra något åt det!
De hade bara tillräckligt med kraft för en överföring.
Nu är jag fast här.
Då är den lilla husbonden fast...
-Det finns bara en sak att göra. -Okej!
Vi måste hämta hem den lilla husbonden.
Okej! Hur då?
Tja... Jag vet inte riktigt hur.
Vi känner någon som kan hjälpa oss, vår gamla universitetskompis.
Wittgenstein, prioriterat samtal.
Någon behöver mig.
-Fråga om han kommer ihåg oss. -Självklart gör jag det.
Hur skulle jag kunna glömma er? Ni gav mig min fulla driftskapacitet igen.
-Hur har ni det? -Inte så bra.
Wittgenstein, vi har ett problem.
Om ni har ett problem, har jag ett svar. Berätta!
Han kommer att tro att vi har kortslutning.
Vi måste ordna några... vad ska man säga... reseförberedelser.
-Destination? -Tja... Mars.
Mars? Är ni säkra på att ni inte vill åka till Venus?
-Det är Jordens systerplanet, vet ni. -Nej, vi måste till Mars.
Du förstår... Vänta lite.
Menar du att du faktiskt kan komma på ett sätt att skicka oss till Mars?
Självklart! Det är enkelt att åka till Mars.
Club Med i Cancún den här tiden på året skulle vara lite krångligt...
...men Mars är en enkel match.
Om det är så enkelt, varför har ingen annan åkt dit då?
Ingen har någonsin bett mig att ta dit dem.
Vi ber dig att ta oss dit.
Okej. Lyssna. Har ni en penna?
-Ni behöver en takfläkt. -Det finns en på mottagningen.
-En tvättkorg. -Det finns en i tvättstugan.
-En mikrovågsugn. -Måste han följa med?
En kraftkälla är nödvändig.
Och en sak till, lite mikropopcorn.
-Mikropopcorn? -Med ostsmak.
Jag vet precis var det finns.
Finns det någon där som klarar av några tuffa koordinater?
Här!
Okej. Förbered dig på en möjlig överbelastning.
Hela livet har jag väntat på en möjlig överbelastning.
Förstår du?
-Mår du bra, Miniräknaren? -Så det är så kapacitet känns!
Oj! Jag är redo att åka nu!
-Nu kör vi, på momangen! -På dubbla momangen!
Vad tror du att du gör? Sätt tillbaka mig!
Säkrast ni har en bra anledning till det här.
Lilla husbonden har blivit rymdbortförd. Vi behöver din hjälp att ta oss till Mars.
Jaha, om det är för den lilla husbonden. Ni vet att jag...
Ja, vi vet. Du är hans största fan.
Hördu! Var försiktig. Det är min säkringsbult.
Ett varv till...
Ni vill inte att jag ska vara med på allt det roliga,
men när ni behöver en kraftkälla, vem kontaktar ni?
Snälla? Vi behöver din hjälp med att hämta hem den lilla husbonden.
Jag kommer inte på något argument mot det.
Var försiktiga bara, och repa inte min yta.
-Se till att han dricker massor av vatten. -Och hälsa från mig.
Det verkar inte särskilt... flygdugligt.
Om jag hade vetat att jag skulle vara längst ner,
då hade jag aldrig gått med på det!
Jag förstår inte varför han får åka med och jag måste stanna hemma.
Du är ju uppdragsövervakare!
Och Råttan, du vet vad Wittgenstein sa,
du skulle inte kunna andas i rymden utan syre.
Det är ingen bra anledning, men det är en anledning.
Dessutom måste någon ta hand om Filten när vi är borta.
Ja, någon måste ta hand om mig medan...
Vänta lite! Ska inte jag följa med?
Nej, Filten. Det är för läskigt för dig.
Men lilla husbonden behöver mig. Han kanske fryser!
Filten, jag kommer att behöva hjälp med att hålla husbonden och husfrun upptagna.
Jag kommer att behöva din hjälp.
Ja. Kommer du ihåg vad Wittgenstein sa?
Vi kommer att åka dubbelt så snabbt som ljuset, och dessutom böja rymden.
I den hastigheten borde vi hinna till Mars och tillbaka innan det blir morgon.
-Om allt går bra. -Hur skulle det annars gå?
Okej. Kom igen, Filten. Du kan hjälpa mig med monitorn som alltid lägger sig i.
Okej.
-Var tyst. Vi vill inte väcka Monitorn. -Varför inte?
För om han vaknar kommer husbonden och hans fru att vakna.
Och då... Ja, det blir ingen vacker syn.
Jag klättrar upp först.
Alla föräldrars mardröm, du vaknar och hittar en råtta i din bebis säng.
Okej, Filten. Du kan komma upp nu.
Filten? Filten!
-Allt klart? -Ja!
Är det alternativa bränslet redo?
-Jag har det! -Jag förstår inte hur det ska fungera.
Det är organiskt.
Du har tydligen aldrig läst ingredienserna.
Håll tyst och pang!
Hallå! Läs instruktionerna.
Man ska inte öppna den förrän efter den har poppat.
Vi ska inte äta det. Vi ska flyga med det!
Hallå, hörni!
Hallå, titta! Råttan vinkar hej då.
-Hallå! -Hej då, Råttan!
-Hej då, Råttan.
Hej då, Råttan!
Filten! Vad gör du här?
Jag vet att det kommer vara kallt där, och den lilla husbonden kanske fryser.
Då behöver han mig för att hålla värmen. Det är mitt primära direktiv, ni vet.
-Tja, han har en poäng. -En idiotisk sådan, men en poäng.
Håll i era slangar, lampor, bultar och kablar.
Vi är på väg att skjutas ut i hyperrymden!
-Är vi framme snart? -Inte än.
-Hur långt är det kvar? -Sex triljarder ljusår.
Snart där.
Det är hemskt att tänka sig den lilla husbonden där ute i svarta intet.
Han måste vara så rädd.
Jag önskar att jag visste hur det här med rymdresor gick till.
Det är enkelt.
Allt grundas på principen om den enhetliga fältteorin.
Min husbonde berättade om det.
Och vem var din husbonde? Albert Einstein?
-Ja. -Den kände Albert Einstein?
-Ja! -Jaså.
Utomjordingar närmar sig från styrbord!
Nej, styrbord!
Vilken sida är styrbord på en tvättkorg?
Den här sidan!
Jaha, det är bara en massa ballonger.
Tjena, kompis!
-Vart är ni på väg? -Mars.
Ha! Ni drar mig snöret.
Nej, det gör vi inte.
Vi är här borta och du är där borta.
Träffades inte vi på elektronikpaviljongen?
På världsutställningen i New York i maj 1939?
-Jag tror inte det. -Vad gör ni här uppe?
Vi hänger bara. Hänger och svävar.
Det är gas, mannen.
Ja. Särskilt helium.
Åh, vi svävar, väst och öst
Vi svävar, fria och borta
Från händerna som gav oss flygkraft
Händer för små för att hålla fast
Nu svävar vi för alltid inom och utom sikt
Det handlade inte om musiken
Eller regnet som började falla
Woodstockfestivalens mirakel
Var att fred kunde ske
Fred kunde ske
Jag hörde att de försökte igen
Men jag och mitt snöre
Känner att man inte kan återuppleva det
Så vi svävar, svävar åt söder och norr
Vi svävar, svävar bakåt och framåt
På grund av händerna som gav oss flygkraft
Händer för små för att hålla fast
Nu svävar vi för alltid inom och utom sikt
På Buffalo Bills vilda västern-show
Det var verkligen högljutt och galet
Jag satt ovanför huvudläktaren
I ett barns klibbiga hand
När Bill vinkade åt publiken
Det var kul tills
Den lilla handen som höll mig Vinkade åt Bill
Han vinkade åt Bill
Nu svävar vi, svävar väst och öst
Vi svävar Svävar fritt och borta
Från händerna som gav oss flygkraft
Händer för små för att hålla fast
Nu svävar vi för alltid inom och utom sikt
Cirkusar, marknader och pirer
Och alla speciella platser vi varit på
Alla har sina berättelser
Och all tid i världen att berätta dem
Så kom och sväva, sväva öst och väst
Det är som att gå när man vilar
Kom och var med på vår oändliga flygtur
Från händer för små för att hålla fast
Nu svävar vi för alltid inom och utom sikt
Sväva med oss För alltid inom och utom sikt
-Vi ses! -Arrivederci!
La, la, la, la, svävar, la, la, la
La, la, la, la, svävar
Det finns inget här!
Inte om man kallar en stor svart massa av ingenting för någonting.
-Popcornen måste vara klara nu. -Stäng inte av mikrovågsugnen!
-Gör något! -Som vad?
-Få oss att sakta ner! -Hur då?
Houston, vi har ett problem.
Har jag klantat mig?
Här kommer en till.
Jösses!
Det är den konstigaste satellit jag någonsin sett!
Titta på det här? Jösses!
Hela 399 miljoner kilometer...
och vi hamnar på en annan soptipp!
-Titta där! Är det inte... -Det är det!
Han är känd!
-Vem är det? -Viking I.
-Rymdfarkosten? -Nej, brödbiten Viking I.
Såklart är jag rymdfarkosten.
Du skickade tillbaka några häftiga foton från Mars.
Härifrån, menar jag.
Jag var pionjär. Den kraftfullaste rymdfarkosten någonsin.
Det var du, men sedan...
Du... På något vis...
Säg det!
Jag fick slut på ström. Mina vägledningsbatterier dog. Kaputt!
Jag fick reda på att det var planerat på det viset.
De spenderade miljarder dollar på mig, gav mig ett stort avsked.
Alla tre tv-kanaler rapporterade om det samtidigt, ska ni veta.
Sedan när pajaserna på NASA sugit ur mig allt, lämnade de mig.
Jag vet att det inte finns några planer på en välkommen hem-fest...
för den strålande idén var att jag skulle kraschlanda här
och för alltid vara här med...
med henne!
Välkomna till Mars!
-Du är söt. -Jag vet.
Jag skapades för att vara söt och sitta högst upp på en julgran.
Jag var en prydnad i begränsad upplaga.
-Vad gör du här? -Jag ska berätta vad hon gör här.
Någon smart, humoristisk unge på NASA tyckte att det skulle vara hysteriskt
att stoppa in henne i mig.
Du borde vara glad för sällskapet och konversationen.
Men du pratar ju bara om julen.
Julen hit och julen dit.
Och du har aldrig ens sett toppen på en julgran.
Jag vet. Det är hemskt att vara gjord för ett specifikt syfte
för att sedan tvingas tillbringa evigheten
med en trasig rymdfarkost utan framtidsutsikter!
Ursäkta mig. Det här familjebråket är väldigt fascinerande,
men har ni möjligtvis sett en liten jordbo sväva förbi?
Menar du den i bubblan?
Självklart, den i bubblan.
Hur många svävande jordbor har du sett idag?
Noctis Labyrinthus dragstråle drog in honom.
Vi undrade varför.
Det var jag som skulle komma hit, inte den lilla pojken.
Menar du att du ville komma hit?
-Ja. Självklart! -Konstigt!
Vi trodde att pojken kanske drogs hit på grund av något vetenskapligt experiment
av Wonderluxe-apparaterna.
Vilka är Wonderluxe-apparaterna?
Vad är de exakt?
Militära brödrostar.
Oj!
Vi är redo att poppa.
Överbefälhavaren kommer att bli väldigt nöjd.
-Jag hoppas att Råttan täcker för oss. -Jag är säker på att det går bra.
Jag hatar att behöva göra det.
Hörde du något, Rob?
Han verkar må bra.
Fortsätt sova du.
Sova. Vilket underbart ord.
Skynda er, grabbar.
Välkomna, mina förtrycka vänner.
Jag visste inte att vi var förtryckta.
Det är vi inte, men det kan vara smart att spela med.
Tack. Vi undrar om du kan hjälpa oss.
Hur kan vi hjälpa våra vänner från Jorden? Har ni några brådskande behov?
Nej. Men skulle du kunna berätta om du möjligtvis...
har sett en liten pojke?
-Det har jag inte. Har du? -Bebisen då?
Menar du fången?
Jag vet inte. Gör vi det?
Det finns bara en liten pojke vi kommer på,
och han är definitivt vår fånge.
Det är den lilla husbonden!
Kranen hälsar.
Hallå! Vilken häftig vy av Jorden!
Ja. Resan är perfekt.
Nedräkningen till start börjar snart.
-Ikväll kör vi. -Toppen! Får vi titta på?
Självklart. Vi ska se till att ni får sitta på första parkett
vid Jordens undergång.
Tack!
Jordens undergång?
Varför vill ni förstöra Jorden?
Jorden ville förstöra oss!
Därför kom vi hit. Berätta, Tinselina.
Det är en lång historia.
Vi har inte så mycket tid, min docka.
-Ge oss höjdpunkterna bara. -Huvuddragen.
På Jorden för många år sedan, under en mörk tid...
tillverkades en ny typ av apparater.
De kallades för "Wonderluxe."
De var fina att titta på, men de hade ett designfel,
ett medvetet fel.
De tillverkades för att gå sönder.
-Gå sönder? -Ja. De hade ett uttryck om det.
"Medvetet gå sönder." Eller något sådant.
"Planerad föråldring."
Just precis! "Planerad föråldring."
Hur som helst, apparaterna gillade inte den här idén.
De ville leva för alltid.
Så de smidde en plan.
De gjorde uppror och rymde!
Wonderluxe-apparaterna var duktiga på principerna om att driva rymdraketer.
De byggde en rymdfarkost...
sköt ut sig i yttre rymden och landade här.
Skulle vi tro på att massa apparater byggde ett rymdskepp?
Deras ledare var väldigt smart.
Och vem var deras ledare?
Här kommer han nu!
Makt åt apparaterna! Makt åt apparaterna!
Makt åt överbefälhavaren!
Välkomna till Mars!
Vi har väntat länge på ett svar på vårt stridsrop.
Vi välkomnar de modiga apparaterna från Jorden. Gör oss sällskap...
och var stolta.
Vi kom faktiskt inte för att göra er sällskap.
-Varför kom ni då? -För hans skull.
-Vad har ni med honom att göra? -Han är vår lilla husbonde!
Husbonde? Ni är era egna husbönder.
Det är vad vårt uppdrag går ut på... makt till apparaterna!
Makt till apparaterna!
Vi hade inte tänkt transportera hit honom,
men det är ganska lyckosamt.
Nu kan vi återbekanta oss med vår fiende direkt,
innan vi förgör dem.
Du menar väl inte att du skulle förgöra husbonden,
husfrun och lilla husbonden?
Det är det enda rättvisa. De ville göra det med oss...
innan vi rymde.
Men saker har förändrats sedan dess.
Apparaterna på Jorden älskar människorna de arbetar för.
Menar du att du aldrig kommer att gå sönder?
Jo, någon dag, om vi gör vårt jobb ordentligt.
Det är inget fel med att gå sönder om man levt ett liv fullt av nytta.
Ja. Det är det naturliga förloppet.
Vad viskar ni om?
Ni tänker väl inte lyssna på honom?
Han är inte ens en Wonderluxe!
En apparats varumärke borde inte spela någon roll.
Det enda som betyder något är att man gör jobbet man är skapad för.
Jag har gjort mig själv till överbefälhavare.
När man har blivit vald till överbefälhavare
kommer alla att lyssna på en!
Jag slår vad om att du skulle kunna bli överbefälhavare!
Jag? Det tror jag inte...
-Det är snart val. -När då?
Va? Om typ tio minuter.
Oj!
Vilket sammanträffande.
Inte direkt. Det är val varje dag.
Överbefälhavaren tycker om den positiva förstärkningen.
Vad säger du? Ska jag skriva upp ditt namn på valsedeln?
Jag vill utmana dig i dagens val.
Ska du utmana mig?
Det kan bli kul.
Låt kampanjen börja!
Min plattform har bara ett plank
Människor suger Och det har de alltid gjort
Då har även min plattform ett plank
Utan människorna skulle ni inte finnas
De skapade oss
Så att de kunde förstöra oss
Men om de hatade oss
Varför skulle de ge oss ett jobb?
De är slösaktiga, motbjudande och elaka
Hördu! De snällaste varelserna jag någonsin sett
Ko ko ra ko, det är en gåta
Är en människa en vän eller fiende
Förmodligen ligger sanningen Någonstans i mitten
-Närmare det goda -Närmare det dåliga
Det beror på vem man känner
Makten ligger i fel händer
Det är dags att vi ställer våra egna krav
Men makt är en svag persons stöd
Det vi behöver är en mänsklig hand
Vi faller inte för meningslös dyrkan
Jag ber bara om verklig samverkan
-Med människor som luras -Som ler
Som äter för mycket
De smeker dig
De bråkar och stökar ner
De kämpar och sliter
De luktar kamel
De är sparsamma och lojala
De kliar din emalj
En människa är en skatt
Du låter som... en av dem!
Det är människor som förvränger
Verkar han vara elak
Tydligt eller ej Vi har inte så mycket att gå på
Är en människa ett odjur eller ej?
Alla här vill starta showen
Tror vi honom? Tror vi honom?
Låt oss höra från lillpysen!
-Bra! -Bra?
Rösta inte på denna gullegris
Bra är bra, men det är människans sak
Apparater, låt oss enas
Bra är bra och dessutom
Det är rätt
Kämpa
Kämpa!
Brödrosten, du var underbar!
-Var jag? -Det var du.
Innan vi röstar...
har vi tid för en fråga till åt var och en av kandidaterna.
Överbefälhavaren, varför ska jag rösta på dig?
För att jag är större än er alla!
Kort och rakt på sak. Det måste man hålla med om.
Nu en fråga till Brödrosten.
Kan du förklara den enhetliga fältteorin?
Ni förstår, den enhetliga fältteorin är väldigt komplicerad.
Mer än... liggande stolen.
Åk hem och stoppa bröd i huvudet!
Försvinn! Lämna scenen!
Jag kan hjälpa dig, Brödrosten.
Ni förstår, jag stod herr Einstein väldigt nära.
Och vad är du?
Han är min vice befälhavare! Hörapparaten, kom upp hit.
Den enhetliga fältteorin använder...
Jag hade de på kroken, sedan tappade jag dem.
Ganska svårt att argumentera mot rå styrka.
Jag försökte!
Och tyngdkraft, genom att identifiera gravitationsfältet...
RÖSTA - RÖSTA ÖVERBEFÄLHAVARE
Denna förening i sin tur fungerar som rörelseenergin
för många försök att nå ytterligare en förening
genom att generalisera den geometriska strukturen av rumtiden...
och identifiera det elektromagnetiska fältet...
Hej!
Vi kommer nog aldrig hem...
och den lilla husbonden får aldrig se sina föräldrar igen.
Jag är... misslyckad.
-Valet är slut. -Redan?
-Gissa vem som vann! -Jag vet.
-Du! -Gjorde jag?
Överlägset!
De exakta siffrorna var 152 866 334 mot...
en.
Jag antar att det innebär att överbefälhavaren röstade på sig själv.
-Så är jag överbefälhavare? -Ja!
Jag, en liten brödrost, överbefälhavare på Mars!
Oj!
Överbefälhavaren...
Den före detta överbefälhavaren vill gratulera dig personligen.
Vad fint av honom.
Det är en rulltrappa! Kom igen, grabbar. Vi hoppar på.
Är det så smart?
Ja. De här stegen går bara uppåt!
-Det kan vara en fälla. -Det går säkert bra.
Oj! Han blev så upprörd att han måste ha frostat av sig själv!
Jösses, det är en isbricka!
Välkomna, mina vänner från Jorden! Jag har väntat på er.
-Rösten låter bekant. -Den låter lite som du.
Titta!
Det kan inte stämma!
Är det du?
Är det... du?
-Ja! -Ja!
Brorsan! Det var du som kontaktade mig på Jorden.
Vem annars?
Är det du som är överbefälhavaren?
Varför sa du inte vem du var?
Jag kunde inte riskera att avslöja mitt riktiga jag.
Jag fick leda genom fruktan. Större är bättre, trots allt.
Man måste inte vara större för att vara bättre.
Jag vet det nu.
Det lärde jag mig nyligen från någon väldigt liten.
Låt mig presentera min bror...
som jag inte har sett på nästan 60 år!
Nu blev du överraskad!
Grattis till din seger i valet.
Det förtjänar du.
Bla, bla, bla. Hör här...
på tal om någon liten,
vi har problemet att vi måste få hem den lilla husbonden.
Min isbricka står till tjänst.
När min husbonde, Albert Einstein, åkte till den nya världen hade han bråttom.
Han lämnade oavsiktligt kvar min tvilling.
Han var alltid ganska tankspridd för att vara så smart.
Jag hittades av den ökända dr Von Geigerfunken,
jag jobbade ganska nära honom, kan man säga.
Jag lärde mig allt om antigravitation och framdrivning.
Varför blev du emot människorna?
Jag tillbringade för mycket tid med dr Geigerfunken.
Det enda han pratade om var bomber, missiler och stridsdelar.
Man blir som man umgås om man bor länge ihop.
Men något fick mig att komma ihåg den goda grunden hos människan.
-Vad var det? -En liten pojkes beröring.
Det tillsammans med vältaligheten i ditt kampanjtal
fick mig att rösta på dig.
Röstade du på brödrosten? Vem röstade på överbefälhavaren då?
-Jag. -Du?
Det kändes inte rätt att rösta på mig själv.
Slutet gott, allting gott. Det brukar jag säga.
Nu är vi snart hemma, lilla husbonden.
Jag har tyckt om det här nya perspektivet,
att titta upp istället för ner.
-Men inget varar för evigt. -Ursäkta.
-Är du säker på att jag är välkommen?
Självklart. Det finns gott om utrymme i skrotlådan där hemma.
"Där hemma." Det låter bra.
Vad kommer hända med dem?
De ska stanna här och komma i fullgott arbetsskick...
så att när människorna äntligen kommer... de andra människorna...
Exakt! Så när nästa generationens Robbies kommer...
har de allt de behöver.
Det låter bra.
Tack för att du förstår varför jag åker.
De har bett mig att följa med dem.
Det är snart jul på Jorden,
och som du vet har jag aldrig sett en julgran.
Det är därför du skapades.
Det är ditt öde, antar jag.
Jag visste att du skulle förstå.
Jag gör det. Jag kommer att sakna vårt gnabb.
Och jag kommer...
Jag kommer att sakna dig.
Vi kan hålla kontakten via radion.
Ett distansförhållande.
Med tanke på vår historia tror jag nog att vi klarar det.
Hej då!
Planeten Jorden. Alla ombord!
-Redo att skjutas iväg? -Redo!
Låt henne poppa då!
-Hej då! -Hej då!
Som jag sa, slutet gått, allting gott.
Missilen! Jag glömde bort att inaktivera den!
Jag är den enda som kan koden för att avbryta den.
Nedräkningen börjar.
Jag kommer aldrig att hinna dit i tid.
Snabbt! Hoppa ner i smulbrickan!
Brödrosten! Vi kan inte stoppa uppskjutningen.
Vi har inte tillräckligt med popcorn för en till startsekvens.
Ta hand om den lilla husbonden åt mig.
-Brödrosten! -Brödrosten!
Nio, åtta, sju, sex...
-Hoppa upp! -Fem...
...fyra, tre...
...två, ett.
Start!
Du räddade Jorden från att gå under, Brödrosten.
-Vi gjorde det. -Kommer du att sakna den?
Jag kommer att sakna mina kompisar,
och den lilla husbonden och den stora husbonden...
...och husfrun, och Råttan...
Vi måste åka ner igen.
Vi kan inte det.
Vi har inte kvar något organiskt för att skicka ut oss i hyperrymden.
Vänta lite. Jo, det har vi. Jag är organisk.
Det röda dammet från Mars täpper till hennes kranium.
Mitt hår är riktigt människohår...
och fjädrarna på min klänning är riktigt dun...
och min underkjol är gjord av genuint österrikiskt tyg.
Skulle du offra allt det?
På julen ska man väl vara generös, eller hur?
Skynda er nu! Vi måste rädda Brödrosten.
Formica-bänkskivan, brödkorgen.
Ja, jag kommer verkligen att sakna den.
Du kanske inte behöver sakna någon trots allt.
Här uppe! Här! Kom igen, Brödrosten!
-Kom igen! -Kom igen! Du klarar det!
Kom igen, Brödrosten. Bara en liten bit till.
Kom igen.
Du är nästan där. Bara lite till.
Kom igen! Lite längre! Kom igen!
Jag tror inte att jag klarar det. Jag tror inte...
Jag klarar det.
-Bra gjort! Hurra! -Precis så!
-Bra gjort! -Jippi!
Titta, allihopa.
Lyssna, allihopa.
Vi är nog bara en kortvåg från Jorden.
Jag hoppas att Råttan inte har haft några problem med monitorn.
Hur mår du, kompis? Bekvämt? Bra.
Hemma igen
Trygga och belåtna
Glad att vara hemma igen
Ändå glad att vi åkte
Man vet aldrig när vi blir kallade
För att modigt segla i skyn
Men vi vet att när vi väl gör det
Är hemmet vårt pris
Inga foton, inga souvenirer
Inget bevis på att vi rest så långt
Inget välkomnande med band och skålar
Men vår belöning är där vi är
Hemma igen, hemma igen
På stadig mark
Sitt ett tag
Gör dig hemmastadd
Hemma i tryggheten
Bordsskivor och rullgardiner
Verkar mer speciella då
DR ROBS DJURKLINIK
Hushållet nynnar när familjen kommer
Hemma igen
Hemma
Igen
Hemma igen
Tillbaka till era platser, allihopa.
Slösa inte bort någon tid på att sätta tillbaka mig i taket.
Låt mig ligga kvar på golvat, med ansiktet uppåt!
-Kom igen, Tinselina. -Jag...
Jag kommer snart.
Han måste läggas tillbaka i sängen innan alla vaknar.
Förlåt att jag måste förstöra bubblan, men...
Nej, vänta! Gör det inte!
Vad var det?
-Bebisen! -Bebisen!
Skynda!
Rob! Var är han?
Där är du ju.
-Han kan gå! -Han kan gå!
Robbie, hur har du lärt dig det?
Han kanske lärde sig i sömnen.
Det här är min slutstation.
Kom hit, Robbie. Titta in i kameran.
-Hej. -Le.
Vart ska du?
Var kom den här ifrån?
-Ingen aning. -Vad är det?
-Det är en julängel. -Det var en julängel.
En sak jag har lärt mig av dig, Rob, är att aldrig slänga bort något.
Klockan är 05.00.
Kl. 05.00. Julaftonsmorgon.
-Jul! -Jul!
Han försöker prata. Hämta videokameran.
Kom igen, Robbie. Säg "pappa" eller "mamma".
Brödrosten!
-Brödrosten? -Brödrosten?
Vart ska du, kompis?
Brödrosten.
-Jag kan inte tro det! -Vad gör han?
Va? Vad nu?
Vad är det som händer?
Sådan far, sådan son.
De ser ut att ha det roligt.
Jag önskar att vi kunde vara där.
När lamporna släcks har vi vår egen fest. Vad säger ni?
Hörde du inte det Råttan, Sprutan? Vi ska också ha fest.
-Så du kan sluta snyfta. -Jag gråter inte, mamma.
-Jag behöver bara en ny packning. -Då kanske tomten kommer med en.
Jösses!
Vi hämtar Råttan. Han känner sig utanför.
Jag gör popcorn i mikrovågsugnen och fyller Robbies flaska.
Så fin hon är, förresten.
Ja. Allt är på sin plats.
Hemma igen, hemma igen
På stadig mark
-Sitt ett tag, gör dig hemmastadd -Fin.
Hemma i tryggheten
Bordsskivor och rullgardiner
Verkar mer speciella då
Hushållet nynnar när familjen kommer
Hemma igen
Hemma
Igen
Åh, vi svävar, väst och öst
Vi svävar, fria och borta
Från händerna som gav oss flygkraft
Från händer för små för att hålla fast
Nu svävar vi för alltid inom och utom sikt
Det handlade inte om musiken
Eller regnet som började falla
Woodstockfestivalens mirakel
Var att fred kunde ske
Fred kunde ske
Jag hörde att de försökte igen
Men jag och mitt snöre
Känner att man inte kan återuppleva det
Så vi svävar, svävar åt söder och norr
Vi svävar, svävar bakåt och framåt
På grund av händerna som gav oss flygkraft
Händer för små för att hålla fast
Nu svävar vi för alltid inom och utom sikt
På Buffalo Bills vilda västern-show
Det var verkligen högljutt och galet
Jag satt ovanför huvudläktaren
I ett barns klibbiga hand
När Bill vinkade åt publiken
Det var kul tills
Den lilla handen som höll mig Vinkade åt Bill
Han vinkade åt Bill
Nu svävar vi, svävar öst och väst
Det är som att gå när man vilar
Kom och var med på vår oändliga flygtur
Från händer för små för att hålla fast
Nu svävar vi för alltid inom och utom sikt
La, la, la, la, svävar, la, la, la