Vad är det?
Jag har fått ett mystiskt paket, poststämplat i Las Vegas.
Baume & Mercier...
Gud, vad snygg den är.
Jag lämnade in den för gravering. Här...
"Du är mitt liv. T."
– "Tony" fick inte plats. –Det förstår jag. Tack.
–Fast jag fattar inte varför. –Besöket i Vegas kom lite hastigt på.
Du förklarade sen att du skulle ta hand om Christophers affärer.
Kelli kommer att behöva pengarna. Barnet...
Vi får prata om det sen. Lös det.
–Bobby? John Stefano. –Tar du i asbest?
–Nej, jag jobbar inte med den skiten. –Det är lugnt.
Tråkigt med Chris Moltisanti.
–Var har du fått tag i de gubbarna? –Ecuadorianer. Och en del polacker.
–Ska de inte ha rymddräkter? –Kan inte fan följa fackets regler.
–Då hade vi inte tjänat några pengar. –Har du inget kuvert?
Du måste ha sett slagsmål förut.
Varför kan du inte släppa att dina vänner klådde upp afrikanen?
De ställde upp för mig efter skiten med Blanca. De bryr sig.
–Försökte du stoppa misshandeln? –Vad kan jag som ensam individ göra?
Jag känner folk som säger att Lexapro är suveränt, men jag mår för jävligt.
Varför kan det inte vända för mig?
–Hur trivs du med dina kurser? –Engelskan är tråkig.
–Den andra är intressant, men deppig. –Israel-Palestina-konflikten?
Folk som dödar varann för att deras gud säger att de ska bo just där.
De andras gud säger att de ska bo där.
–Jag skulle inte ha valt den kursen. –Du verkar ta det personligt.
Mujahedin är riktiga svin. Som i Indonesien, de vill döda alla.
Har du funderat på att skriva om händelsen med somaliern? En novell?
–Varför det? –Det kan reda ut dina känslor.
Jag kollade på CNN.
Ett inslag om några barn på ett irakiskt sjukhus.
Brännskadeenheten saknar mediciner.
Sen kom ett inslag om ett köpcenter i Minnesota.
Jättelika tjockisar som handlar grejer och äter en massa skit.
Det är som mina föräldrar. Du skulle se vårt hus.
De har värsta kaffemaskinen. Och ett medierum.
Och Blancas grabb pratar knappt.
Hon har inte råd att sätta honom i en vettig skola.
Har dina känslor för Blanca nåt samband med den afrikanske pojken?
Hon är inte svart.
Jag menar... hon är rätt mörk.
Hur man rengör i stort sett vad som helst
–Där är han. Välkommen hem. –Välkommen, Tone.
–Hur var resan? –Kanon. Festade utav bara helvete.
Men det var affärer också. Christophers grejer.
Några typer där ute var skyldiga honom pengar.
Little Carmine tog bilden vid inspelningen av "Cleaver".
På tal om att festa... Jag träffade en jävligt snygg tjej.
–Pojkar... –Hej.
–Vi prövade peyote. –Säkert?
Bobby har också prövat svamp. Fylld svamp, ett helt jävla fat.
Snacka om häftiga grejer.
Öknen... ljuset...
Jag har testat ecstasy. Sanslöst.
Det här slår alla jävla rekord. Ni skulle bara veta.
Och solen...
...gick upp...
Jaså?
Vi träffade Stefano. Han hade inget kuvert.
–Händer det nåt där? –Vi borde nog prata med Phil.
Jag fick syra en gång, det var -68. Jag var med din pappa på Copa.
En flygvärdinna la det i min drink.
Jerry Vale började sjunga och det kom laserstrålar ur ögonen på Junior!
Jag trivdes jättebra i huset, men nu... Det känns så stort.
–Särskilt på nätterna. –Ring om du är rädd.
–Jag är där på två minuter. –Tack. Ni har varit så snälla.
–Meadow har haft en hemlig dejt till. –Det låter spännande.
–Vad gör du? Sätt dig. –Jag har lagat biff pizzaiol'.
Slakterierna sprutar virus på köttet hellre än städar bort råttskiten.
Det är sant, läs tidningen.
–Jag läser faktiskt tidningen. –Jag talar inte om sportsidorna.
FDA har godkänt en virussprej som dödar liknande bakterier på kött.
Då måste det vara bra.
–För köttpackarna, gudarna på golvet. –Nu räcker det.
Vi försöker äta. Vi har gäster som har varit med om en tragedi.
–Kör ner huvudet i sanden, bara. –Jag kan köra in ditt huvud i väggen!
Han öppnade inte en bok på 20 år, nu är han plötsligt ledande expert!
–Han utbildar sig i alla fall. –Man utbildar sig för att få jobb.
Han läser faktiskt.
Det blodhöljda tidvattnet har släppts och dränker oskuldens ceremoniel
De bästa saknar övertygelse
De sämsta är fulla av lidelsefull hetta
Nog förestår en uppenbarelse
Någonstans i ökensanden, en gestalt med lejonkropp och mänskohuvud
en blick likt solen skoningslös, rör sina långsamma lår
Kring den virvlar harmsna ökenfåglars skuggor
Mörket faller igen, men nu vet jag
Tjugo århundraden av stenlik sömn förvändes till mardröm av en vagga
Vad vidunder, när dess stund är här
släntrar emot Betlehem för att bli född?
Hej, Tony.
–Du ser inget vidare ut. –Jobbet...
En macka, cannoli? Jag bjuder.
–Problem med magen efter Pakistan. –Fortfarande?
–Har du tid att titta på lite bilder? –På Angelina Jolie?
–Är det de här herrarna? –Det stämmer.
–Vad sysslar de med? –Finansiering, kanske.
Kanske?
Jag vet inte ens om de är kvar i landet.
Tack för besöket.
Nästa gång ska vi ha partyhattar.
Fick din brorsons änka blommorna?
–Säkert, om du har skickat dem. –Jag väntar inget tack på ett tag.
Sorgearbetet tar längre tid ju närmare man stod den döde.
Till saken. Vad har du för ärende inne i stan?
Bygget vid Navy Yard – Paulies kille i facket säger att det rör på sig.
Bra.
Och den andra grejen – asbesten... Jag har funderat på ditt bud.
Ska vi säga 15 %, och så glömmer vi det du är skyldig för vitaminerna?
Det var inget bud, det är min ståndpunkt. 25 %.
–Punkt slut? –Vad ska jag säga?
Vad är det med dig? Jag kommer hit i god tro med ett rimligt motbud.
Som jag övervägde, och avvisade.
–Ska vi behöva prata i enrum? –Varför det?
Okej, då tar vi det inför öppen ridå.
Du var sjuk, låg på sjukhus.
Vi pratade.
Vi delade...
...uppfattning om livet.
–Det här är affärer. –Jag vet.
Men på ett mänskligt plan... Det finns en gräns.
Affärerna får inte gå ut över andra grejer.
Känslor gör saker och ting ekonomiskt ogenomförbara.
Lyssna på finansmogulen här.
Så är det alltså? Inget spelrum, inga kompromisser – bara dumma skämt?
Ska vi prata kompromisser? Hör här...
Jag satt 20 år på kåken och längtade efter manicott' men fick kompromissa.
Jag värmde mackor på elementet.
Jag ville knulla en kvinna, men fick kompromissa och runkade.
–Fattar du? –Ja.
Är det ingen som har ringt er?
–Säg inte att checkarna är sena. –Det finns inga checkar.
Silvio, mr Sopranos kille, sa att era jobb skulle ställas in.
–Var är våra pengar? –Det finns inga jobb.
Jag är ledsen, nån borde ha ringt.
Herregud!
Lägg av, det är inte hans fel!
–Jaså, det är kanske ditt jävla fel! –Ring polisen!
Tony Soprano är skyldig dig 320 dollar.
Hej.
Jag såg just "Borat". Man kan se den 50 gånger, den är fortfarande rolig.
–När han ger tanten skit... –Oschyst mot dem som var med.
–Du gillade den när den kom. –Vad vill du, Meadow?
–Hur gick det på tentan? –Jag gjorde den inte.
Låt den vara! Tack.
–Varför gjorde du inte tentan? –Jag har hoppat av.
Vad är det med dig?
Jag är din syster, prata med mig.
–Handlar det fortfarande om Blanca? –Jag vet inte längre.
Jag vet hur det känns. När Finn och jag gjorde slut grät jag i en månad.
–Vi ska bomba Iran. –Det är inte säkert.
Vänta bara. Jag menar, Bush...
Innan han avgår... Du vet att jag har rätt.
Okej, men du måste lära dig att stänga ute vissa grejer.
Är du inte klok? Hör du vad vi pratar om?
Du säger det, men sitter här inne och porrsurfar.
Det är inte porr.
–al-Jazira? –Tycker du inte det är meningslöst?
Du kan väl sätta upp några mål? Du kanske ska flytta hemifrån.
I mitt skick? Jag kan inte jobba.
–Det måste finnas nåt du kan göra. –Jag är sjuk, jag äter medicin.
–Massor av folk går på Lexapro. –Jag behöver mammas mat.
–Vet de att du hoppat av? –Nej, och säg inget.
Jag gjorde studieuppehåll. De var jobbiga, men det gick.
–Såklart, du är deras kelgris. –Vi är italienare, du är deras son.
Fattar du vad det betyder? Du kommer alltid att vara viktigare.
Du är vaken.
–Jag har gjort mackor. –Kanske sen.
Jag ska äta lunch med Gab, sen ska vi på Nordstrom's.
Glöm inte att sätta på larmet om du går ut.
Någon!
Hjälp!
Hjälp! Mina armar är stelfrusna!
–AJ, vad i helvete?! –Pappa, hjälp!
Hjälp!
–Benet sitter fast! –I vadå?
Vad fan har du gjort?!
Jag håller dig, sluta sprattla!
Vänd dig om och håll dig i kanten! Håll dig i kanten.
Jävlar!
Håll i dig.
–Hjälp mig! –Klättra!
Vad tar det åt dig?!
Hur gick det?
Kom hit. Vänd dig om.
Kom igen, min pojke. Ingen fara.
Det är ingen fara, min pojke.
Det är ingen fara.
Här är det. Jag hjälper honom till rätta, ni kan hälsa på i morgon.
–Jag älskar dig, lilla vän. –Jag älskar dig med.
Har har fått mycket valium.
–Han mådde ju bättre ett tag. –Det är inte ert fel.
Du varnade oss.
–Det kommer att ordna sig. –Det gör det.
Han som alltid var så glad! Han var vår glada lilla pojke.
Kom.
Där fick du, vithåring!
–Chefen... –Hej, Tone.
–Där är han ju. –Hungrig, T? Ska jag skicka grabben?
–Hört nåt från Phil? –Inte än.
Vad säger ni om att bryta isen?
Min son försökte ta livet av sig. Det vet vi alla.
Det var det.
Ingen som har nåt att säga?
Hur är det med honom?
De håller honom under observation. Vad fan det nu betyder.
Den dumme jäveln.
När förlorade jag honom? Vad har jag gjort för fel?
–Klandra inte dig själv. –Hård press på ungar i dag.
–Men att försöka ta livet av sig? –Sånt händer.
Har det hänt dina barn? – Eller era?
Alla är olika. Jag älskar Patrick, men han kan vara sur och jävlig.
Heather hade en jobbig period när hon var 15.
Likadant med Jason, och han är dessutom hyperaktiv.
–Min James också. –Försökte han ta livet av sig?
Nej, jag vet inte... Han blir deppig.
Det viktiga är att AJ får hjälp. Det är säkert nån kemisk obalans.
Det är alla gifter de utsätts för. Det sabbar hjärnan på dem.
Med tanke på kvicksilvret i fisken är det ett under att inte fler försöker.
–Jag kommer inte ur det. –Ur vadå?
–Jag är deprimerad. –Förlåt?
–Börja inte du också. –Vad menar du?
Jag orkar inte med ditt trams också.
Trams? Det är en sjukdom och den är ärftlig.
Tack, jag känner till släktens förbannelse.
Din far, din farbror, din farfars far som körde av vägen i Avellino!
Tror du att det är på skoj? Vad menar du egentligen?
Han har det inte efter min familj, mer säger jag inte.
De pratar inte ens. Din pappa sväljer allt, otroligt att magen inte pajar.
–Min pappa visade vad han tyckte. –Med en kula genom håret på din mor!
–Jag satt bara och väntade på det! –Du är otrolig.
I high school var du den sorglöse skojaren. Komikern, rackaren.
–Men det var bara skitsnack. –Gift under falska förespeglingar...
Du spelar alltid depressionskortet. Nu har du fått vår son att göra det.
–Kortet?! –Just det.
Så alltihop är mitt fel?
Det sliter, det är allt jag säger.
Har du nån aning om hur det är att leva med nån som ständigt klagar?
Dra åt helvete!
–Det kan ha varit ett rop på hjälp. –Han ropade ju på hjälp.
–Tur att jag kom hem. –Jag syftar på självmordsförsöket.
På nåt plan visste han kanske att repet var för långt.
Eller så är han bara dum i huvudet. Det har han visat prov på förut.
Jag och Carm som hade det så bra.
Min far hade panikångest. Min dementa farbror också.
Och efterblivne farbror Eckley.
Kan det finnas andra skäl till att din son är olycklig?
Världen ligger öppen. Allt är serverat.
Och så blir han hysterisk för en liten motgång.
Ja, jag vet.
Men jag tar inte på mig skulden, inte helt och hållet.
Hans mamma skämde bort honom.
Så fort det var nåt plockade hon upp honom och torkade hans tårar.
–Barn behöver trygghet. –Och se vilken man han har blivit...
Skäms du för honom?
Ja, det gör jag faktiskt.
Den feges utväg, heter det väl?
Den som sa det visste inget om depressioner.
Men det gör du, eller hur?
–Var är pappa? –Han hjälper Meadow med bilen.
–Är han fortfarande arg? –Han var aldrig arg, han älskar dig.
–Hur länge ska jag stanna här? –Dr Vogel föreslår en time-out.
Jag går väl inte i förskolan?
–Har du pratat med dr Vogel i dag? –I dag är det gruppsamtal.
–Har du ätit i dag? –Kalkon. Det smakade ingenting.
Jag tar med lite kyckling i morgon.
Det får man nog inte. Det är många tjejer med bulimi här.
Första raden, "Grey Gardens..."
Ursäkta. Du är Tony Sopranos dotter, va?
–Lustigt att stöta på dig så här. –Känner vi varann?
Du har lite grädde i mungipan. Jag bjuder gärna på mer...
Hennes pappa är en lyckans ost. Tänk att få stoppa om henne.
–Är det nåt problem? –Inte än. Vill du ha ett?
–Coco, kom nu. –Jag hejar ju bara på dem.
Hälsa din pappa.
Vad fan var det?
–Det avgör inte du. –Säg inget.
Pratar ni om mig igen?
–Vad är det? –Inget.
Vadå?
–Känner du en kille som heter Coco? –Hur så?
Hon var ute på en dejt i går. Han kom fram och dummade sig.
–Vad hände? –Vi var ute och åt i Little Italy.
Plötsligt dök han upp och sa en massa skumma grejer.
–Vadå? –Att han ville stoppa om mig.
–Stoppa om dig? –Han luktade Sambuca.
Exakt vad sa han?
Han frågade om jag var din dotter.
Sen sa han att jag hade vispgrädde i mungipan.
Jaså? Vad sa han mer?
Det är ingen fara.
Han är en idiot, men han är ofarlig.
Jag ska prata med en person.
Den här mannen du dejtar... Vem är det?
–Lova att det inte blir ett förhör. –Sluta med hemlighetsmakeriet.
–Det är Patrick Parisi. –Du skojar!
Just därför har jag inte berättat det och han har inte sagt nåt till Patsy.
–Jag trodde... – Vart ska du? –Möte med Sil.
Glöm inte att vi ska träffa Vogel.
–Jag trodde Pat var förlovad. –Det sprack.
Vi sågs på premiären av "Cleaver" och började prata.
Han har förändrats.
–Varför har du hållit det hemligt? –Ni har aldrig gillat honom.
Vi har inget emot honom, men...
Så när du sa att du sov hos Kimmie var du egentligen hos honom?
Ibland.
–Det var en sak till. –Vadå?
–Jag tänker inte läsa medicin. –Varför inte?
Det är för jobbigt.
–Du anar inte. –Givetvis inte.
Var inte sarkastisk. Det blir nog juridik för mig.
Du skulle höra Patrick prata om rättssystemet.
Det är väldigt inspirerande.
Det är klart Sheila ogillar mig. Jag dejtar hennes pappa.
Blickarna, överföringen av konflikterna med mamman.
Som din favoritpatient säger, jag borde köra upp skon i röven på henne.
–Vilken av mina patienter säger det? –Din favorit bland mina patienter.
Jaha... Han har inte varit i tidningen på sistone.
Du saknar visst det.
Min far följde serien "Untouchables" med intresse. Tolka det som du vill.
–Vad är det, Elliot? –Jag råkade stöta på Nancy Dugan.
Hon har en tjänst på Riker's Island, jobbar mycket med sociopater.
Hon berättade nåt intressant.
Studier har gjorts på samtalsterapi med sociopater och brottslingar.
Som "Den kriminella personligheten" av Yochelsen på St. Elizabeth's.
Slutsatserna i den är–
–att samtalsterapi med sociopater inte bara är verkningslös–
–det snarast bekräftar dem.
Enligt Yochelsen vässar de sin yrkesskicklighet på terapeuten.
Krokodiltårar och liknande.
–Varför hånler du? –Det gör jag inte.
Han visade siffror.
Återfallsfrekvensen var högre för brottslingar i terapi–
–än för dem som inte fick nån behandling alls.
Paprika och ost – gorgonzola.
–Sätt dig. Sätt dig! –Lugn...
Ditt jävla svin! Min jävla dotter?!
Min jävla dotter?! Vill du ha Sambuca till den här?
Tony, du gör ett stort jävla misstag.
Vill du ha en kula i skallen?
Låt bli!
Vill du ha?
Hämta en mopp.
Det handlar jämt om vad du tycker, aldrig om vad jag känner.
Stackars liten, allt är mammas fel. Du är mammas gosse.
–Ska du vara taskig nu? –Det är ingen som är taskig.
På min konfirmation sa du att jag var ett djur. Jag var i garaget.
"Bara ett djur röker marijuana på sin konfirmation."
Han använde droger.
Det slog dig aldrig att jag kanske självmedicinerade?
Lägg av nu, va?
Och i tvåan tvingade du mig att gå till skolan i en töntig regnjacka.
Jag fick stryk på grund av det.
Du satt instängd på ditt rum i timmar.
Jag vågade aldrig uttrycka mina känslor hemma. Det var därför.
Ska man läsa såna dikter på college?
Vill du berätta för dina föräldrar vad din mormor sa?
–Det var farmor. –Vad sa hon?
–Att alltihop bara är strunt. –Vilket då?
Livet.
–Typiskt henne. –Visst, hon sa såna saker.
Hon satt upp i sängen, hon kunde knappt röra sig.
Hon kunde knappt andas.
Hon sa att släkt och vänner sviker, man dör i sina egna armar.
–När var det? –På vårdhemmet.
Ni tvingade mig att hälsa på henne.
Vi är inte för unga för att få barnbarn.
–Tone, Carmine Lupertazzi. –Vi ses, chefen.
Vi borde äta middag. Carm, Donna, barnen.
Jag hör bröllopsklockor ringa.
–Vill du ha nåt? –Tack, det är bra.
Om det finns nåt jag kan göra för Anthony junior...
När Alexandra hade anorexi gick vi hos en jättebra psykolog.
–Försökte din dotter ta livet av sig? –Nej.
–Men hon hade svåra problem? –Inte direkt, allt är under kontroll.
–Du vet antagligen varför jag är här. –Det som hände på Cocos restaurang.
Bråket du hade med honom.
Du står vid randen av ett enormt vägskäl.
Phil funderar på att stoppa bygget i Hackensack med en rörläggarstrejk.
–Låt honom göra det, då. –Det är mina byggnadsställningar.
–Hur mycket blir jag skyldig dig? –Du känner mig bättre än så.
Min dotter, Carmine. Min dotter. Du har också en flicka.
Jag borde ha dödat honom, men jag höll igen!
–Du var förståndig. –I helvete heller.
Jag tappade besinningen. Usel tajming, men vad fan.
Gå till Phil, jag följer med. Mössa i hand, bara knän.
Varför just jag?
–Gör inte alla föräldrar misstag? –Varför inte du?
För att jag är en bra kille i grund och botten.
Jag älskar min familj.
Det finns en balans, yin och yang.
Man tror att man vet, att man har lärt sig nåt.
–Som när jag blev skjuten. –Vet vadå?
När jag var i Las Vegas testade jag peyote.
–Nyfikenhet, inte vet jag. –Du sökte nåt.
Jag såg en del saker.
Inga hallucinationer, Roger Corman- prylar eller så. En liten besvikelse.
–Vad såg du, då? –Det är rätt svårt att beskriva.
–Du har väl testat syra och sånt? –Nej.
Jag kan bara säga att jag ganska säkert såg...
...att det vi ser och upplever inte är det enda som finns.
–Vad finns det mer? –Nåt annat.
Längre vill jag inte gå, jag vet fan inte.
–Ett parallellt universum? –Försöker du göra dig lustig?
Kanske.
Det här kommer att låta dumt–
–men jag såg att våra mödrar är...
...busschaufförer.
Nej, de är bussen. De är fordonet som för oss hit.
De släpper av oss och kör vidare. De fortsätter sin resa.
Men vi försöker kliva på bussen igen i stället för att låta den köra.
–Mycket insiktsfullt. –Spela inte så förvånad.
Man sitter där och funderar och får nästan grepp om det.
Men så...
–Butch, hur är det? –Phil tar inte emot just nu.
–Jag talade nyss med honom i telefon. –Jag talade med honom personligen.
Jag har arrangerat den här grejen.
Han har en försoningsgåva – ett parti borrmaskiner.
–Vi vill inte ha era borrmaskiner. –Skit i det, vi går.
Ditt as, åk hem till New Jersey!
–Phil, vad gör du? –Du och skithögen kan sticka!
–Vi pratade ju om det här. –De sansade rösterna segrade.
–Du kan väl komma ner och prata? –Det finns inget mer att prata om.
Jag fattar inte. Varför är han sån?
–Sjusovaren! –Jag har inte fått en blund.
–Vi har ställt upp schackspelet. –Han fuskar.
Hederlige Abe?
–Länge sen vi spelade. –Stressigt på jobbet.
Det är många som har det så.
Mer än hälften av alla vuxna lider ibland av sömnlöshet.
–Vi vill bara ha dig tillbaka. –Tack.
Ingen mat på avdelningen, sir.