Sebastian, próbáljunk koncentrálni!
Mit mondhatnék? Ostoba vagyok.
- Nem vagy ostoba. - De. Egy szegény gazdag srác.
Nem a te hibád. Nehéz időszak a kamaszkor.
És igazi szülők nélkül nehezen megy.
Felül kell emelkedned a hibáikon. Tessék.
- Dedikálta! Megtarthatom? - A tiéd.
Ne légy szigorú önmagadhoz! Ami volt, elmúlt.
Igaza van.
Nehéz elképzelni, hogy volt olyan idő, amikor csak a szex érdekelt.
Az nem megoldás.
Itt van maga.
Igazán vonzó nő. Bomba lábakkal!
Jó lenne lefotózni! Ez a régi énem.
- Büszke vagyok rád. - Jövő héten ilyenkor?
A könyvemet mutatom be. Egy hónapig nem leszek itt.
- Miért? - Másnak is kell a segítség.
- De nem lesz semmi baj. - Remélem.
Ha bármire szükséged van, hívd az asszisztensemet!
Megölelne?
Jól van. Most már elég.
- A lánya az egyesen. - Várjon!
- Ő az? Szép lány. - Nagyszerű! Tiszta kitűnő.
A Princetonra jár.
Pont ilyen lányra vágyom.
Nem vagy hozzávaló. Ugye, nem haragszol?
- Vigyázz magadra! - Köszönök mindent.
Seggfej!
- Igen? - A lánya vár.
- Szervusz, drágám! - Megvárattál!
Azt mondta, szeret. És hittem benne.
- De ostoba vagyok! - Drágám, nincs semmi baj.
Nagy levegőt! Lépj ki a körből!
Megkímélnél a pszicho-halandzsától, anya?
Az Internetre tette a fotóimat.
- Miféle fotókat? - Mezteleneket! Mégis mit képzeltél?
- Hogy lehettél ennyire ostoba? - Igazán elbűvölő volt.
Azt mondta, bomba lábaim vannak, -
- jó lenne lefotózni őket.
Aztán nemsokára elszabadult a pokol.
Anya! Ott vagy még?
Anya! Anya!
Sebastian! Sebastian!
Megfizetsz ezért, te szemét! Hallod?
- Perverz disznó! - Mi ütött belé?
Pszichológushoz kéne mennie.
Ezt nem úszod meg! Hagyjon! Börtönbe csukatlak!
- Hogy hívnak? - Clorissának.
- Clorissa? Gyönyörű vagy. - Köszönöm.
- Elviszlek ebédelni. - Rendben.
Itt nem lehet parkolni, uram!
Igazán örülünk, hogy Cecile veled jár majd a Manchesterbe.
Mindig te voltál a példaképünk.
Remélem, megfelel majd a magas követelményeidnek.
Igyekezni fogok.
- Mit mondtál? - Köszi. Szép nyelv a vietnami, nem?
Kathryn igen népszerű az iskolában. Kövesd őt, és messzire jutsz.
- Honnan meríted az erőt? - Tudom, ódivatúnak hangzik, de -
- ha kísértést érzek, Istenhez fordulok, és Ő segít a bajban.
- De szép! - Milyenek a fiúk?
Cecile, csak ezen jár az eszed?
Bocsáss meg neki! Még sosem tapasztalta a koedukált légkört.
Ez teljesen érthető. A legtöbb fiú minálunk igazi úriember.
Bár van egy-két elrettentő példa is.
Sebastian, a mostohatestvéred. Amit csinált az ápolónővel...
Úgy hallom, gyógyul már.
Örülök, hogy újra látom, Mrs Caldwell.
- Emlékszel Cecile lányomra? - Igazán elbűvölő a trikód!
Kösz. Apa Ausztráliában vette.
Mi újság odalent? Bizbózgatunk, ugye?
Micsoda?
- Bocsánat. - Köszönjük a segítséget.
- Majd átnézzük a tantervedet. - Köszönöm.
Örülök, hogy találkoztunk.
Cecile, gyere már! Tedd össze a lábad! Ez nem Jamaica!
Seggfej-járás van Valmontéknál?
A szárnyaim alá vettem szegényt.
- Hívtak az őseink. - Csodás!
Hogy van a pénzéhes kurva anyád?
Szerinte az impotens alkoholista apád a szobalányt hajkurássza.
- Mi az? Nem ment a terápia? - Ott semmi baj.
Clorissa. "Hívj fel!"
Unom már a sótlan manhattani pipiket.
- Semmi sem izgatja őket. - Nyugi! Van egy feladatom számodra.
- Emlékszel Court Reynoldsra? - A náci, aki dobott július 4-én?
Igyekeztem a kedvében járni. Mindent elkövettem, hogy boldoggá tegyem.
Sértette az önérzetemet, hogy beleesett valaki másba.
- Ne mondd! - Méghozzá Cecile Caldwellbe!
Szóval erről van szó?
"Tartsd szemmel az ellenségeidet!"
Mire elintézem Cecile-t, ő lesz a legnyomorultabb New Yorkban.
Nem lesz Court kis hercegnője.
- Miért nem Courtot készíted ki? - Mert rájönnének, hogy én voltam.
Azt nem hagyhatom. Engem mindenki imád. Maradjon is így!
Értem már.
- Nekem mi közöm hozzá? - Csábítsd el Cecile-t!
Igazán aranyos!
Ifjú, telt keblek.
Jó kemény... feszes segg.
Feltáratlan punci.
Fedezd fel, Valmont! Hatolj be oda...
...ahol senki sem járt előtted!
Nem tehetem.
- Miért nem? - Ugyan, Kathryn! Túl könnyű lenne.
Kérd meg valamelyik dilis haverodat! Vigyáznom kell a hírnevemre.
- Bezzeg a pszichiáternő lánya! - Túl sokat kért.
Ez itt... kihívás!
- Tudom, mi a teendő menstruációkor. - Fogd be! 64. oldal!
"Miért várok vele?" Annette Hargrove, Kansas City.
- Jesszusom! Létezik ilyen? - Apuci kicsi angyalkája!
A szűziesség mintaképe.
Lássuk csak! Dögunalom! Dögunalom!
"Szeretem a szüleimet." Dögunalom!
"Érett emberhez méltó döntés." Tessék!
Van egy Trevor nevű fiúja.
"Egy éve járunk. Trevor megérti."
Hülye buzi! Egy a hézag: Kansasben lakik.
Ellenkezőleg! A szűzike apukája lesz az új igazgatónk.
A nagynénémnél lakik, míg a szülei eladják a házat.
Tudod, mit dobna a hírnevemen?
Megdugni az igazgató lányát a tanév kezdete előtt.
- A legnagyobb diadalom! - Semmi esélyed.
- Fogadjunk? - Gondolkodom rajta.
Hív a kötelesség. A pszichi és a lánya érdekes bejegyzés lesz.
Ja, a naplód! Köcsögebb nem lehetnél?
Megesz a kíváncsiság, mi?
Sebastian...
Idejönnél egy pillanatra?
A mi kis fogadásunkról. Állom.
Mi legyen a tét?
Ha nyerek, -
- a menő kis járgányod az enyém. - És ha én nyerek?
Megkapod, amire őrülten vágysz, mióta a szüleink összeálltak.
Kifejtenéd bővebben?
Érthetőbben mondva... őrült jót baszhatnál velem.
Miből gondolod, hogy izgat? Az egy '56-os Jaguar Roadster!
Csak engem nem kaphatsz meg, és ez megőrjít.
Ugyan már!
Bedughatod bárhova.
Áll a fogadás!
Szerencsés vadászatot!
- Gyönyörű a háza, Mrs Rosemond! - Köszönöm, Annette.
Több mint száz éve a miénk.
- Otthon sokat lovagoltatok? - Nagyapám lovakat tenyésztett.
- Ez mi volt? - Biztos itt van Sebastian.
Most!
- Sebastian! - A francba!
Helen néni! De hiányoztál!
Mindenütt kerestelek.
Én is hiányoltalak. Ismerkedj meg Annette-tel! Ő Sebastian.
- Néhány hétig nálam lakik. - Csakúgy, mint én.
- Isten hozott! - Köszönöm.
Helen néni! Nem csinálsz nekünk egy kis jeges teát?
- Nehogy bajotok essen! - Dehogy!
Gyere!
Gyorsan! Sok a látnivaló.
Olvastam a nyilatkozatodat. Eléggé... megdöbbentőnek találtam.
- Legtöbben dicsértek érte. - Legtöbben birkák.
Kritizálsz valamit, amit nem is ismersz.
Hiszem, hogy az ember csak akkor szeretkezzen, ha szerelmes.
A korunkbeliek még nem érettek ilyen érzelmekre.
- Leszbi vagy? - Nem.
Nem sértésnek szántam. De leszbikus zöngéje van.
A hozzád hasonlók nem érthetik a felfogásomat.
- Ez meg mit jelentsen? - Jól ismerem a hírnevedet.
Mit hallottál?
Csak szédíted a lányokat.
- Kitől hallottad? - Egy barátomtól.
- Szép kis alak! - Mi a baj? Ez az igazság, nem?
Ha te mondod...
Jól van. Most nézzük a G-dúr skálát!
Még egyszer! Ott kereszt van.
Szarul játszom!
Nyugalom! Lélegezz mélyet!
A vonóra koncentrálsz. Hagyd áradni! Várj! Segítek.
Hunyd be a szemed!
Mai-li! Vigyázz jobban! Ezerszer megmondtam!
Elnézést a zavarásért! Szépen játszottál.
Kathryn, ő Ronald Clifford. Tőle veszek zeneórákat.
- Örvendek. - Én is, kifejezetten.
Ronald a Juilliardra jár. Az első operáját komponálja.
- Martin Luther King életéről. - Ő az én nagy kedvencem.
Vége az óránknak. Holnap ugyanekkor?
Viszlát!
Már megbocsáss! Egy köcsög, -
- alaposan befeketített egy levélben.
- Ki lehetett? - Ha tudnám, jól elkapnám a tökét.
- Honnan jött a csaj? - Kansasből. Kit ismerek Kansasben?
- Greg McConnellt. - A csodacsatárt?
Kansas Cityből jött. Biztos ő fújt be.
Elképzelhető. Utál engem. Megfingerliztem a barátnőjét.
- Az nem izgathatta annyira. - Micsoda?
Mondjuk úgy, hogy Greg mindkét térfélen érdekelt.
- Ne hülyülj! - Nem én.
Többször beslisszolt már a szobámba.
És ha vége volt, verte a fejét a falba.
"Te, én nem vagyok köcsög! Ha elárulsz, agyonverlek!"
De a szája olyan, mint a porszívó.
- Kár, hogy Kansasben van. - Már nem.
Megkezdték az edzéseket.
- Már fel is hívott. - Gratulálok!
Megtennéd nekem, hogy meghívod magadhoz estére?
Úgy tudom, a Spartacus megy a tévében.
- Kitűnő! - Sokba lesz ez neked.
Vigyázz, ne zárd be az ajtót!
Mondjuk, legyen pontban éjfélkor.
Akkor éjfélkor.
Szóval, előkaptam a farkamat, és a képébe dugtam.
Csak várok... Mi lesz? "Szopd már le, hülye kurva!"
- Greg, a menő! - Igen, a menő!
- Gregory? - Szia, Blaine.
Hallom, Court Reynoldsszal randiztál. Jó fej.
Folyton a bulimiás őrültről szövegelt, akit dobott a nyáron.
- Igen?! Bulimiás őrült... - Nagy pancser lehet a csaj.
Bocsánat!
Meghívott Hamptonékhoz a hétvégére.
- Remek! - Gondolod?
- Nem tudom. Egy kicsit félek. - Mitől?
A fiúktól. Még nem is csókolóztam.
Nem gyakoroltál a barátnőiddel?
- Undorító! - Ők tán nem úgy tanulták?
Hunyd be a szemed, és nedvesítsd meg az ajkad!
- Komolyan mondod? - Meg akarod tanulni, nem?
De...
- Ugye, nem is olyan félelmetes? - Semmiség.
Próbáljuk még egyszer, de most a nyelvemet a szádba dugom.
Te masszírozd meg a tiéddel! Ez az első lépés.
- Jól van. - Hunyd be!
- Nem rossz. - Oltári volt!
Talán próbálhatnád Ronalddal is.
- Micsoda? - A vak is láthatja. Oda van érted.
Leveleket küldözget nekem. Szerelmes leveleket.
- De romantikus! Válaszoltál? - Nem.
- Nem tetszik? - De! Folyton ő jár a fejemben.
Ha anya rájön, meg is öl!
- Elrejtetted őket? - Van egy régi babaházam.
- Csinálj másolatokat, és hozd el! - Miért?
Ebben szakértő vagyok.
Ronald hamarosan a tenyeredből fog enni.
- Összehozhatlak benneteket énnálam. - Megtennéd?
- Persze. Barátnők vagyunk, nem? - Legjobb barátnők!
Szóval nálad alhatok?
Helló?
Elnézést!
- Elnézést... - De kellemes meglepetés!
- Minden szobában hallani lehet. - Csak a tiédben.
Azt hittem, tetszeni fog.
- Mit csináltál odabent? - Olvastam.
- Valami érdekeset? - Tényleg az.
A tiéd.
Az iskolaév kezdetére.
- Nem kellett volna. - Nem tetszik.
- De nem kellett volna. - Nincs kedved inkább úszni egyet?
Tudom, késő van már, de elég fiatalok vagyunk.
Az ajánlatod csak kicsit sértő. Talán meggondolom.
Egy perc!
- Megkúrtad? - Azon vagyok.
- Kapd be! - Később hívsz?
Sebastian!
Megfordulnál, míg felhúzom?
Hülye helyzet.
Aki ilyen kedves, hogy lehet annyira intrikus?
Remélem, nem jössz megint a levéllel.
Mi is a kedvencem?
"Alattomos. Egy szót se tud kiejteni hátsó szándék nélkül.
Akinek dolga volt vele, mind megbánta. Óvakodj tőle!"
Igazán elárulhatnád, ki mártott be, hogy kérdőre vonhassam.
Szó se lehet róla!
Igazad van... Amit délután mondtál.
Van, amire nem vagyok büszke.
- Nem akartalak cikizni. - Semmi baj.
Ahogy elnézlek, tele morális értékekkel, -
- és boldognak látszol, igazán irigyellek.
Komolyan. Benned megvan minden.
Okos vagy, szép, határozott.
Pont ilyen lányra vágyom.
Járok valakivel.
Tudom, a híres Trevorral. Fura, hogy még nem említetted.
Hátizsákkal járja Európát.
Nagyszerű srác! Nagyon hiányzik!
- Akkor is. - Sajna, nem vagy az esetem.
- Becsszóra? - Becsszóra.
"Okos vagy, szép vagy... határozott?"
Ha az előnyeimet sorolod, azzal nem jutsz semmire.
Maximum barátok lehetünk. Azok se túl könnyen.
Jó éjt, aranyom!
MINDENT BELE
- Óh, bébi! - "Bébi"?
Pont időben.
- A gatyámat! - Nem kell berágni!
Mi folyik itt?
Valmont, életemben először csinálok ilyet.
- Én csak... - Sokat ittál, bla-bla-bla...
Ne mondd el senkinek! Tönkretenné a karrieremet.
A karrieredet? Na és a családod?
Mit szólna az apukád, ha tudná, hogy szopikál a fiacskája?
Megteszek bármit. Csak felejtsük el az egészet!
Ilyen könnyen nem úszod meg! Te mártottál be Annette Hargrove-nál.
Annette-nél? Nem tudom, miről beszélsz.
Itt csak te ismered. Ha beszélsz, megúszhatod.
Egy árva szót nem mondtam rólad, Isten bizony!
Szerintem igazat mond.
Két mondatnál többet meg se tudna fogalmazni.
Jól van. Hiszek neked.
Megőrzöm a titkodat.
Viszont... megtehetnél nekem valamit.
- Mit tudsz Sebastianról? - Borzasztóan okos.
És nagyon céltudatos. Mindig mindent belead.
És igazi haver.
Rosszakat mondanak róla, de a fele se igaz.
Nem tudom. Én rémeseket hallottam róla.
- Kitől? - Nem mondhatom el. Megesküdtem.
- Annette, mióta ismerjük egymást? - Ősidők óta.
Vigyáznom kell rád, nem igaz? Mintha a húgom volnál.
Mi vagyok én? Pletykagép? Én vagyok Greg, a menő!
Komolyan.
- Nem mondod el senkinek? - Annette, a mamám életére esküszöm.
Az a szarkeverő? Biztos?
Tutira. Mrs Caldwell. Az eligazításon találkoztak.
- Lökted a sódert rendesen? - Igen.
- Szerinted bevette? - Tuti, hogy bevette.
- Tuti, az nekem nem elég. - Bevette.
Fél kézzel cigánykerekezett, amilyen ostoba, -
- mert már régen megmondtam neki, hogy meg tudom csinálni, -
- és a barátnőim, Sue, Kelly és Francis is tudják.
- Semmi baj? - Semmi.
Nem fogod elhinni, hogy...
- A mamám! Mennem kell! - Már nekem is.
- Holnap látlak? - Feltétlenül.
- Szia. - Béke veled!
"Béke veled?" Hülye tyúk!
- Mi bajod? - El tudod képzelni?
Barátnőnk, Mrs Caldwell, írt Annette-nek, hogy óvakodjon tőlem.
- Érdekes! - Igen az.
Mindent elkövetek, hogy totál elintézzem.
Bonyolódik a cselekmény. Úgy látom, Cecile beleesett a zenetanárába.
Mrs Caldwell odalesz tőle.
Csakhogy a mi Don Juanunk mérföldes léptekkel halad.
Mi a haditerv?
Befújom Cecile-t anyucinak, aki véget vet a kapcsolatnak.
És vajon kihez fordul majd?
Cecile és Court terveznek valamit a jövő hétre.
Nem ártana, ha felébresztenéd szunnyadó szexualitását.
- Állok szolgálatodra! - Köszönöm.
- Nagyon jó. - Rettentően feszült vagy.
Tudom.
Utálom, ha a dolgok nem úgy alakulnak, ahogy akarom.
Attól úgy felizgulok!
Én is utálom.
Érzem, hogy áll a zászló.
Úgy tűnik.
- Mi van a leánykával? - Elég jól haladok.
- Végrehajtottad már a feladatot? - Rövidesen.
Hát, szólj majd, ha sikerül végre! Addig viszont...
...kushadj!
Na, ne!
Szia, itt Sebastian. Nem ébresztettelek fel?
Nem.
- Nem hagytam ott a szemüvegemet? - Nem hiszem.
Na jó. Akkor holnap.
- Csak ezért hívtál fel? - Nem.
- Hallani akartam a hangodat. - Őszinteségi roham.
- Ne bízd el magad. Nem szokom rá. - Mit csinálsz holnap?
Veled találkozom.
Megkaptam az üzenetedet. Valami baj van?
- Cecile. - Mi van vele?
- De nehogy patáliát csapj! - Ugyan már! Csak nem lett drogos?
Rosszabb.
Azt hiszem, van valami közte és a zenetanár között.
- Ronald? Ez őrültség! - Cecile olyan fiatal, ő pedig...
Fekete! Barna cukorral... Cukor nélkül.
A babaházban rejtegeti a szerelmes leveleit.
Az ilyesmi tönkreteheti a hírnevét a Manchesterben.
Remélem, helyesen tettem. Nehogy mindent elrontson Courttal.
- Igazán hálás vagyok! - Diszkrét leszel, ugye?
Feltétlenül.
- Mégis mit képzel magáról? - Pardon.
Azért fizetem, hogy tanítsa, nem azért, hogy megrontsa.
Ön itt félreért valamit.
Meg tudja magyarázni?
- Hol találtad őket? - Margarita volt, takarításkor.
Most menj a szobádba! Azonnal!
Hogy merészel így viselkedni? Amikor az utcáról szedtem fel.
Az utcáról? A Park Avenue 59-ben lakom.
Mindegy. Még egyszer be ne tegye ide a lábát!
És többé sosem találkozhat a lányommal. Megértette?
Először is, soha hozzá nem értem.
Másodszor, merem remélni, hogy nem faji előítéletek befolyásolják.
Hagyja ezt a rossz dumát! Támogattuk Colin Powellt.
Befoghatom a szám, ugye? Köszönöm a vendégszeretetét.
Nagy felismerés volt.
A fekete távozik! A fekete távozik!
Végre! A fekete távozik!
- Nem sejtettem, hogy így érez. - Nagy mázlista vagy!
- Most mit tegyek? - Mondja meg neki, hogy szereti!
Maga viccel? Mrs Caldwell lelövet.
Még az e-mail címét se tudom.
Az perverzeknek, pedofileknek való. Légy romantikus! Írj neki megint!
- Hogyan juttassam el? - Majd mi elintézzük.
- Miért akarnak segíteni? - Mert...
Hogy Cecile boldog legyen.
Tudjuk, hogy maga boldoggá fogja tenni. Bárkit boldoggá tudna tenni.
Elvonulhatnék vele?
A szobámban. Itt szemben. Érezze otthon magát!
- Kit hívsz? - Cecile-t.
- Mit csinálsz? - Tudod, mekkora kárt okozol vele?
Tudom.
Valóban? Sok baromságot csináltunk már, de ez...
Elintézünk egy ártatlan lányt.
Court Reynoldsot intézzük el! Ha te nem, segít majd más.
- Igazán elképesztesz. - Benyalhatsz!
Ti bárkit megkúrhattok, engem meg dobhatnak egy ostoba liba miatt.
Tele vagyok önbizalommal, élvezem a szexet.
Azt hiszed, nagy öröm játszani, hogy úrilánynak nézzenek?
Folyton én húzom a rövidebbet, legszívesebben megölném magam.
Hát ez van, dr. Freud.
Na, áruld már el, benne vagy vagy sem?
Hívd fel!
Cecile, itt Kathryn. Ne sírj már!
Ne sírjál! Adom Sebastiant.
Cecile!
Ne sírj már! Inkább figyelj rám!
Van nálam egy levél Ronaldtól. Megkért, hogy adjam át.
Nem vihetem el. A mamád utál. Mondom, mit csinálj.
Kész!
- A jeges teának más az íze. - Ez a helyi változat.
- Hogy tetszik? - Remek!
- Tetszeni fog neki? - Imádni fogja. Viccelsz?
- Mit csinálsz? - Lefotózlak.
- Tudod, elmehetnél modellnek. - Igazán?
Csak nem vagy túl szexi.
- Tudok szexis lenni. - Akkor mutasd meg!
Ez nagyon szexi! Helyezd magad kényelembe!
Nem! Gyere ide!
Ez így szexi!
Cecile! Tudod, mi lenne szuper szexi?
Ha ledobnád a gönceidet.
- Nem hiszem. - Sajnálom. Túlzásba estem.
- Jobb, ha hazamegyek. - Idehívom a mamádat.
A mamámat? Arról szó se lehet.
Nem tudja, hogy itt vagy. Szobafogságban vagy!
- Mégis hívom. - Bármit megteszek. Csak ne hívd!
Cecile... Csak meg akarlak csókolni.
Csak megcsókolni?
Esküszöm!
- Mit csinálsz? - Megígérted, hogy hagyod.
- De hát... - Nem itt akarlak megcsókolni.
Hanem ott.
- Ígéret szép szó, Cecile! - Ígéret szép szó...
Csikizel!
Cecile, ébren vagy már? Elkésel a...
- Cecile? - Ölelj meg!
- Cecile! - Tessék.
- Te hol jártál? - Vásárolni.
Siess! Mrs Rosemond vár uzsonnára.
Nagyon befolyásos, jól kell kinézned.
- Jó napot, hölgyeim! - Nem tudtam, hogy jössz.
Nem is terveztem, de ilyen szép időben ki maradna a városban?
- Igaz. - Ki jön teniszezni?
Elnézést!
Neveletlen!
Furán viselkedik.
- Most mit tegyek? - Valami baj van?
Mrs Collinsnak önkéntesekre volna szüksége az intézetben.
- Nekem színházjegyem van. - Rettenetes!
Támadt egy ötletem. Nem ugranátok be helyettem?
- Örömmel! - Óriásiak vagytok!
- Köszönöm. Kedves tőled. - Én már ilyen vagyok.
Hát nem gyönyörű? Szép, hogy a fiatalok eljönnek segíteni.
A legtöbb páciensünknek hiányzik a család. Itt is vagyunk.
Mr Gottlieb, látogatót hoztam.
Nem, neked valami különlegeset tartogatok.
Meséltem már azt, amikor boldogult férjem...
Mesélte, Mrs Sugarman. Miután ostábláztunk.
- Ostábláztunk? - Háromszor megvert.
- Aztán megkúrtam a lányát. - Tessék?
- Mondom, kér egy kis vizet? - Nem. Köszönöm.
- Szabad! - Na, milyen volt?
Ostábláztunk, és háromszor nyertem.
- Szokás szerint. - Nem csodálatos?
Mondtam, nem akárki.
Nahát! Igazán jól szórakoztam!
Fura ügy. Elégedett vagyok magammal. Mrs Sugarman óriási!
Ugyan már! Óriási?
- Hülyének nézel. - Dehogy!
- Vagyis jól szórakoztál? - Igen. Háromszor ostábláztunk.
Jó, untam. Utálok jótékonykodni.
Semmi vész. Az nem baj.
- Nálad nem nyerhetek. - Nem nyerésről van szó.
Tudod, mi a bajod? Túl komolyan veszed magadat.
- Nem én! - De igen. Ereszd el magad!
Jó. Leszállhatnánk a témáról?
Mit csinálsz?
Ne! Így nem tudok vezetni.
Elég már!
- Elmosolyodtál? - Nem.
Abbahagynád?
Tudsz nevetni. Nem árulom el senkinek.
- Ki az? - Kathryn.
- Jól vagy? - Nem.
Nyugodj meg! Mi a baj?
- Valami rossz történt tegnap este. - Mégis, mi?
- Jobb, ha nem mondom el. - Cecile, muszáj elmondanod.
Az öcsédről van szó. Visszaélt a helyzettel.
- Miért hagytad? - Nem tudom.
Átjöttél ide hozzánk, és ő megerőszakolt?
Nem egészen.
- Leszopatta veled? - Nem.
Hát akkor?
Lehúzta a bugyimat, és írni kezdte az ábécét csak a nyelvével.
- Odalent szorgoskodott? - Úgy is lehet mondani.
- És jó volt? - Nem.
Nem is tudom, olyan fura volt. Először undorodtam, de aztán -
- egész elviselhető volt.
És aztán... nagyon melegem lett, és elkezdtem remegni...
...és aztán... nem is tudom... fura volt. Mint valami robbanás!
- De kellemes. - Cecile... Neked orgazmusod volt!
- Tényleg? - Kezdesz nővé válni.
- Komoly? - Cecile!
Most, hogy elindultál az úton, ostobaság lenne megállnod.
Vedd úgy, hogy Sebastian a tanárod! Hadd tanítson!
De nem őt szeretem. Hanem Ronaldot.
Na és? Nem akarod Ronaldot boldoggá tenni? A gyakorlat teszi a mestert.
Azt tanácsolom, annyi férfival feküdj le, amennyivel tudsz.
Akkor lotyó lenne belőlem. Nem?
Cecile, mindenki ezt csinálja. Csak senki se beszél róla.
- Mint egy titkos társaság? - Így is lehet nézni a dolgot.
- Kibaszott idióta! - Baró!
Titkos társaság! Titkos társaság!
- Ilyenkor mindenkinek fáj? - Először igen. Majd elmúlik.
Jobb szeretem, ha felül vagyok.
Cecile!
Ilyenkor jó egy kis csend. Elgondolkozunk, mit csináltunk.
Bocs!
- Valami baj van? - Úgy gondolod?
- Velem? - Dehogy! Jó voltál.
Biztos Annette. Szereted, ugye?
Nem baj. Én se szeretlek. Ronaldot szeretem.
- Hova mész? - Zuhanyozni.
- Menjek veled? - Ne.
- Leszopjalak? - Jó éjt, Cecile!
Goromba!
Kit lesel?
- Ő az? - Igen.
Sír. A kislányt meghatotta a könyv.
- Fogd be! - Mi a hézag?
Semmi.
- Megfogott, mi? - Ha tudni akarod, igen.
Utálom a szent szöveget, de teljesen belezúgtam.
Megnevettetett.
Ezért veszíted el a fogadást?
Nem veszítem el. Csak egy kicsit tovább tart.
Megengeded, hogy kipróbáljam az új kocsimat?
Az egyetlen dolog, amit kipróbálhatsz, az én vagyok.
Ha megbocsátasz, dolgom van.
- Bonjour Mademoiselle. - Bonjour Monsieur Valmont.
- Igazán sajnálom. - Én is.
- Nem is. Nem vonom vissza. - Nem csak barátok leszünk?
Az nem megy. Nem tudom elrejteni, amit érzek.
Tényleg semmit nem érzel irántam?
- De. Érzek valamit irántad. - Akkor mi a baj?
Nem vagy elkötelezve. Hacsak nem Jézusnak.
- Miért ne járhatnánk? - Tudni akarod, miért?
Azért, mert nem bízom önmagamban.
Tessék!
- Búcsúzni jöttem. - Hova mész?
Vissza a városba. Vagy Dél-Franciaországba.
- Elég volt a játékaidból. - A játékaim?
Ugyan. Egyszer meleg, máskor hideg.
- Összezavarsz. - Akkor jobb is, ha elmész.
Sebastian, nem akarom, hogy így búcsúzzunk el.
Más választásod nem nagyon van.
- Álszentekkel nem közösködöm. - Miért vagyok álszent?
Folyton arról papolsz, hogy kivárod a szerelmet.
Itt van előtted, és te elfordulsz tőle. El van cseszve az egész.
Én továbblépek. Te azzal a tudattal élsz, hogy hátat fordítottál neki.
Ezért vagy álszent.
Élj boldogan!
Várj!
Sajnálom, nem megy.
Szedd össze magad!
- Jó reggelt! - Jó reggelt!
- Hogy ment tegnap este? - Kivel?
Cecile-lel, tudom. Elfecsegte.
Ha arra vagy kíváncsi, hát nem.
- Dobott? - Ellenkezőleg.
Akkor mi van?
Nem tudom.
Ott feküdt az ágyon, kész volt bármire, de...
- Nem éreztem helyesnek. - Megkúrhattad volna, de te nem?
- A szobájában nem találod. - Hova ment?
Fél órája ment el.
Hova ment?
Elnézést kért a nénikédtől, átment a barátaihoz.
Elszúrtad, Sebastian. A lány észhez tért.
Többé a közelébe se enged.
Hülyeség! Hülyeség! "Judy", ezt megtartom.
Itt Valmont. Nálad van?
Nincs. Nem tudom, hol van. Hagyd békén!
- Hol van? - Ismerősöknél, Mihallakéknál.
Vonatra ült. A Pennre érkezik.
- Paff vagyok. - Szerelmes vagyok.
Így jó?
Egy pillanat!
Gyere be!
- Rosszkor? - Mondjuk.
De azt akartad, hogy tudjam, különben nem hívsz ide.
Ki ajzott fel ennyire?
Vajon hol lehet?
- Kész őrültekháza! - Hívj majd!
Nem csak neked jár élvezet.
Nyilván ünnepelni jöttél.
Majd máskor.
- Tessék? - Most nincs kedvem.
- Kúrni akarok! - Én meg nem.
Viszlát, Kathryn!
Nagyszerű! Én is téged.
"Én is téged..."
Teljesen rábuktál a puncira.
- Hagyd abba! - És mi ketten?
- Semmi se változott. - De, változott.
- Őt szereted. Engem már nem. - Ugyan! Csak fogadás volt.
- Ez nevetséges! - Te vagy nevetséges.
Nézd meg magad! Mi lett belőled? És mi lesz, ha kezdődik az iskola?
Miss Tinisztárral randizol, aki ráadásul a diri lánya.
Majd ott tüsténkedsz körülötte. Én várok.
Az apjának fogalma sincs a múltadról, ugye?
Nem hiszem, hogy örülne, ha a lánya oldalán látna.
Kiderülne, hogy Annette nyilatkozata kamu volt.
Mint a diáktanács elnökének, kötelességem tájékoztatni.
- Tedd le a telefont! - Nem tart semeddig.
Nyakig benne vagy.
Pont ma délután akartam elmondani Annette-nek.
Igaz. El is felejtettem. Fülig szerelmes vagy.
Gondolod, elhiszi, hogy teljesen megváltoztál?
Jobb, ha tőlem tudod meg, hipp-hopp senki se változik meg.
Mi ugyanolyanok vagyunk. Én legalább be merem vallani.
Legendaként végeztél volna. Így csak rossz vicc leszel.
- Vállalom a kockázatot. - Ne tedd, Sebastian!
Nem csak a saját hírnevedet teszed tönkre, az övét is.
Ez a szobám.
Tudjuk halkan csinálni?
- Valamit el kell mondanom. - Mondd!
- Ez így nem megy nekem. - Nekem sem.
- Mi a baj? - Nem te, én. El van cseszve a buli.
Miért?
Azt hittem, szeretlek, de hazugság volt.
Nagyon akartam, de semmit sem érzek.
- Miért csinálod ezt? - Tudni akartam, milyen veled.
Nem mondod komolyan.
Te nem tudsz semmit. Nem is ismersz.
Az van, hogy szeretek valakit.
- A közelébe se jöhetsz. - Nem hiszek neked.
Hogyan mondjam világosabban? Semmit se jelentesz nekem.
Csak egy trófea voltál.
Milyen gyáva vagy! Reszketsz.
- Ezért jöttél ide? - Sajnálom. Teljesen...
Teljesen elcseszted.
Menj innen!
Takarodj!
Ne érj hozzám! Ne érj hozzám!
Ne érj hozzám, Sebastian!
Menj innen!
Kissé melodramatikus, nem gondolod?
Gondoltam, érdekel, mi történt Annette-tel.
Vége.
- Tényleg? - Igazad volt.
Én nem változom. Mi ugyanolyanok vagyunk.
- Akkor ünnepelhetnénk. - Jó lenne, de sajnos, várok valakit.
- Kit? Ronaldot? - Nem mintha rád tartozna, de igen.
Ronaldtól. Nem tudtam elolvasni, de -
- biztos valami olyasmi áll benne, hogy...
...bla-bla-bla, sokat jelentesz, barátság, stb., stb...
Sejtettem, mire készülsz, így összehoztam Ronaldot Cecile-lel.
Igazad van. Ostoba tyúkok miatt dobnak.
- Gratulálok! - Köszönöm.
Hol is tartottunk?
Ja, az ünneplésnél!
- Szerinted mire igyunk? - A győzelmemre.
Nincs ínyemre, de legyen! Annette legyőzésére!
- Mi olyan vicces? - Ostoba nyúl!
Nem őt győztem le.
- Téged. - Micsoda?
Túlságosan szeretted. Most is szereted.
De elértem, hogy szégyelld.
Dobtad, akit szerettél, mert féltetted a hírnevedet.
Érted végre? Csak játékszer vagy.
Amivel kedvem szerint játszom.
Totál elszúrtad nála.
Szomorúbb történetet sosem hallottam.
Egészségedre!
Kellemes!
Azért jöttél, hogy ünnepeljünk. De pancserekkel nem kúrok.
Viszlát, Sebastian!
- Feltétlenül beszélnem kell vele. - Nincs itt.
- Megmondaná, hogy kerestem? - Természetesen.
- Igen? - Beszélnem kell Annette-tel.
Nincs itt. Vendégeink vannak.
Mondtam, nincs itt.
- Átadja neki? - Persze.
- Igazán fontos. - Értem. Jó éjszakát!
Rettentően sajnálom. Hogy milyen alakok törnek ránk!
"Kedves Annette! Mit mondhatnék, hogy helyrehozzam a dolgot. "
"Az az igazság, hogy csak melletted voltam boldog. "
"Az életem kész vicc volt."
"Élveztem mások nyomorúságát."
"Nos, a végén visszaütött."
"Megbántottam az első embert, akit szerettem. "
"Csatolom legdrágább kincsemet, a naplómat. "
"Sokáig trófeának tartottam. Hódításaim gyűjteményének. "
"Ha tudni akarod az igazságot, olvasd el. Nincs több hazugság. "
A FOGADÁS
"Kérlek, adj még egy esélyt! Nélküled semmi vagyok. "
- Ronald? Itt Kathryn. - Mi történt?
- Minden rendben? - Nem.
Sebastian. Teljesen elment az esze.
Megütött, aztán elrohant. Félek egyedül.
- Kérlek! Szükségem van rád. - Jó, nyugodj meg!
Ez nem minden. Cecile is...
Maradj. Máris ott vagyok.
Szemétláda!
- Valmont? - Szia, Ronald!
- Beszédem van veled. - Majd később. Rémes éjszakám volt.
- Mi a baj? - Hogy üthetted meg?
Nem tudod, mit beszélsz.
Cecile-t is megkúrtad.
- Igaz, nem? - Ronald, sajnálom.
Sebastian?
Sebastian!
Elég!
Annette!
Sebastian!
- Szeretlek, Annette. - Én is téged!
Ne hagyj itt!
A Manchester új igazgatójaként -
- szomorúsággal tölt el, hogy ilyen gyászosan kezdjük az évet.
- Nem tudtam, hogy itt vagy. - Sajnálom.
- Annette Hargrove. - Kathryn Merteuil.
- Találkoztunk már? - Nem hiszem.
- A papád az új igazgató, ugye? - Igen.
Sajnálom, ami a bátyáddal történt. Jól vagy?
Minden rendben. Ismerted Sebastiant?
Mondhatni.
Micsoda tragédia, nem?
Az. Most magadra hagylak.
Segítek, ha kell.
Pompás!
Tudom, ódivatúnak hangzik, de ha úgy érzem, nem bírom, -
- Jézushoz fordulok, és Ő segít.
- Köszönöm. - Viszlát később!
Már alig várom!
Kretén!
Na, gyerünk!
Bármilyen sötét is a felhő, ezüstösen ragyog odabent.
Nehéz átlátni, de ami történt, arra tanít bennünket, hogy -
- legyünk hűek önmagunkhoz. Ne engedjünk a rossz behatásnak!
Mint a diáktanács elnöke, én is próbáltam példát mutatni.
Sajnos az a személy, akire nem tudtam időben hatni, a féltestvérem.
Tudom, most lenéz ránk...
Tudom, most azt mondaná...
Azt mondaná, "Kathryn..."
Azt mondaná... "Kathryn, ne haragudj."
Mi folyik itt? Nincs magukban semmi tisztelet?
KEGYETLEN JÁTÉKOK Sebastian Valmont naplója
FOGADÁS
LOTYÓ VAGYOK
KATHRYN, AZ ALATTOMOS BARÁT
Ripped by Sasszem