Jmenuji se Alice.
Alice Bonnardová...
Po mámě a tátovi.
Nesnáším lidi.
Deptají mě.
Celý rok jsem bývala pryč, na škole.
Domů jsem jezdila jen na prázdniny.
Ty letní byly nejhorší.
Nebraly konce.
Jsem malá holka.
Nevím, ne, já nevím...
jak velká holka jsem.
Jen ty mi můžeš říct...
Prosím, prosím, řekni mi...
Tak řekni mi...
Prosím, prosím, řekni mi...
Co se ti na mě líbí...
Tak jsi ráda, že jsi zpátky?
Poslechni si tohle.
Pro tu ženskou bych udělala cokoliv.
Tady ho nemůžeme nechat parkovat.
Tati! Mami!
Moje holčička!
Musíš do mě strkat?
Právě jsem přijela!
To je sice fakt, ale...
i tak si můžeš všimonut, když...
se nám nevede nejlíp.
Co takhle trochu s námi mluvit?
Děkuju.
Moc práce nezastane.
Jen dělá, že dělá.
Dnes je tu jedna novinka.
Alice přijela domů a dala mi pusu.
To je dobré.
Ve ventilátoru je potřeba vyměnit řemen.
Kam se jen poděly ty zatracený kleště...
Martial je musel někam zašantročit.
Tohle bude horký léto.
Jedna z věcí se kterými si ženy hlavu nelámou.
Tour de France...
Už je rozhodnuto.
Jaques Anquetil vyhrál svůj čtvrtý závod.
Nesnáším rtěnku na skleničkách.
Najdi si jinou ženu.
Už jsem začínala mít starost.
Tenkrát moji kámoši...
skřípali zubama,
protože já si našel...
holku a usadil se.
Ale dneska,
všechno je to minulost.
Moje malá holka...
mi dala kopačky.
Byla to hrůza, hrůza.
Žil jsem na sopce.
Moje malá holka...
se sebrala a šla.
Bylo mi to šum a fuk.
Teď, milá zlatá...
musela by ses hodně snažit,
abys mě přiměla...
vzdát se svobody.
S motorkou značky Triumph...
za sobotních večerů...
balím víc holek...
než můžu vůbec chtít.
Moje malá holka...
mi dala kopačky.
Byla to hrůza, hrůza.
Žil jsem na sopce.
Moje malá holka...
mi dala kopačky
Bylo mi to šum a fuk.
S motorkou značky Triumph...
za sobotních večerů...
balím víc holek...
než můžu vůbec chtít.
Žádná mě už nikdy...
nechytí do pasti.
Žádný cit není...
cennější než svoboda.
Moje malá holka...
mi dala kopačky
Byla to hrůza, hrůza.
Žil jsem na sopce.
Moje malá holka...
mi dala kopačky.
Bylo mi to šum a fuk.
...za poledního klekání,
pastor sdílel s biskupem Mailletem jeho poslední chvíle...
Dala jsem pusu otci.
Dala jsem pusu matce.
Donesla jsem ti tam tvoje věci.
Letní prázdniny začaly.
Sklíčenost na sebe nenechala čekat.
Šla jsem k zrcadlu.
Svlékla jsem se... Odporné.
Moje kalhotky...
Dokážu se na sebe dívat jen po kousíčkách.
Nové kalhotky.
Tak...
Podprsenka.
Na svůj věk jsem vyvinutá.
Vrátila jsem se do postele.
Dej si ty věci na stranu!
Opatrně jsem se posadila.
Teplo zvratků bylo osvobozující,
stejně jako jejich nasládlý pach.
Zhnusení mi pročišťuje hlavu.
Právě v ten okamžik jsem se rozhodla začít si psát deník...
Nemohla jsem totiž spát.
Znamenalo by to vzdát se, být poslušná.
Psala jsem červeně perem, které jsem měla při prvním přijímání.
Pamatuju si i jiné jalové večery,
kdy šlo o to, zůstat vzhůru co nejdéle to půjde.
Tak dlouho, až bude noc patřit nám.
První hodiny se nepočítají.
Dozorci...
nás vždycky můžou nečekaně načapat.
Když je klid,
strčím si ruku mezi nohy, takhle.
Jen tak...
Aby tu po mě něco zůstalo, napsala jsem své jméno.
Alice.
O mnoho později se probudím.
Martine taky nespala.
Doufám, že mě nepřistihne.
Na záchodcích můžu zůstat vzhůru celé hodiny.
Světlo bylo nelítostné, byla mi zima.
Mísa mi udělala na zadku otlačeninu.
Vždy jindy vstanu a zavřu dveře...
právě když Martine přichází.
Co tam děláš?
Tady je Martine. co tam děláš?
Co tam děláš?
Probudila jsem se pozdě, s úlekem.
Musela jsem totiž šlohnout své vysvědčení.
Aby to dobře vypadalo, nechala jsem Martine pohled.
Moc tvrdý.
Máš tu pohled.
Jo, všimla jsem si.
Ta musí mít času.
Mám se skvěle. Líbám tě. Martine
Kdo je ta Martine?
Chce být pilotkou.
Ta má teda nároky.
Martine si užívala.
Zatímco já byla u mámy.
Nechoď na oběd dřív než v rovných 12!
Pojďte...
No tak pojďte...
Bylo rozbité.
Jestli mi nezaplatíte, už nepřijdu.
Co ti mám říct, Martiale?
Když nepřijdeš do práce, tak holt nepřijdeš.
Víc k tomu neřeknu.
Nesměj se!
Hezkej, že jo?
Jo, skvělej.
Namaž mě. Pospěš si!
Jo!
- To nemůžeš říct ano? - Ne.
- Jsi nevychovaná. - Jo.
Já ti dám!
Ne, padaj mi plavky.
Přestaň. To je studený!
Ani to tě neprobudí.
Jsem opálená? Nevidím na sebe.
Oblíkáš se jako malá děvka!
Dobrá, synku...
Věřím, že mladým by se měla dát šance.
Á, moje dcera.
Tak vidíš, k mladým já mám blízko.
Moje dcera.
Dobrý den.
Tohle křeslo je tak pohodlné.
Tenkrát ti řemeslníci uměli.
Podívej, jak jsem opálená.
- Před otcem ne. - Je to můj táta!
Přesně tak. Můžu vidět svou holku nahou.
Určitě by mi to neuškodilo.
Tohle už je moc.
Ale prosím tě! Všechny vypadáte stejně.
Hlasování o důvěře vedlo...
k pádu vlády...
a generál de Gaulle rozpustil parlament.
Národ rozhodne, jak dopadne...
dosud nejzávažnější krize páté republiky...
Kdy dostaneme tvoje vysvědčení?
Já ho neposílám.
To vím.
Aspoň že nelžeš o svém prospěchu.
Jsem moc dobrá.
Horší než vloni.
Ale i tak moc dobrá.
Zhoršuješ se.
S takovou špatně skončíš.
Buďte probůh zticha, poslouchám!
Pořád se jí zastáváš. Koukni na ní, beznadějnej případ.
Chci, aby pochopila, co je v životě důležité...
a zvolila si budoucnost. Nemám pravdu, Alice?
Jsem spálená!
Ten večer jsem si přepsala vysvědčení...
pak jsem se podívala na psa.
Rozhodla jsem se vyzkoušet, jaké by to bylo,
kdybych byla děvka, jak řekla máma.
Dělala jsem si to až k slzám.
Nemůžu skousnout tu blízkost svého obličeje a vagíny.
Pak to přešlo.
Zabíjíme čas jako komáry.
Někdy s mámou vycházíme dobře.
S tátou jste se poznali v Bordeaux?
Ano.
Koho napadlo, že se vezmete?
Nevím, oba.
Shodli jsem se.
Byli jsme zamilovaní.
Vsadím se, že to dokážu.
Dokonce mi sundala kolo.
Jela jsem rovnou na pilu, za Jimem.
Znají mě od malička.
Ta jejich starostlivost mě ponižuje. Ale stejně jsem tam chodila,
abych viděla Jima.
Dobrý den, pane Labatide.
...jako bys hledala důvody ke stížnostem...
Jsi na prázdninách?
- Na měsíc. - Nenudíš se?
To je dobrý.
Ale nesmíš si nechat vzít chuť pracovat.
Rád tě vidím.
- Přišla jsi nám pomoct? - Ne.
Dobře děláš.
Taky bych nemakal, kdybych nemusel.
Ale jak se říká...
člověk si nemá stěžovat.
Musím políčit na divočáka.
Včera ho málem dostali.
Nakonec nějakýho přece jen chytnu.
Devastujou kukuřici.
Už jsem nechtěla vidět Jima.
Cílem mých toulek se stal Aupom.
Vyšlo to nastejno.
Lidi se na mě dívali vyčítavě.
A tak jsem se vrátila na pilu.
Chápala jsem, že ho nezajímám. Byla jsem moc mladá.
Nenáviděla jsem ho. A ta nenávist mi pomohla...
vydržet do konce.
Nesnila jsem o tom, jak s nim spím. Nikdy.
Nikdy jsem se nepoddala muži.
Víš, kdyby ses stala učitelkou...
měla bys stejně dlouhé prázdniny jako teď.
Ano.
Vypadáš jako žena.
Určitě to zvládneš.
Ano.
Tak platí.
To je dobré, zlato.
To je dobré.
Ano.
Všechny holky se dnes nabízejí.
Poskytnou svou prdel a nic nezbude.
Byl tu ještě jeden kluk jako Jim, taky jsem ho pokradmu sledovala.
- Přejete si něco? - Ne díky.
Bojíš se?
Není proč.
Dívala jsem se na to, co viděl.
Chloupky se mi vlnily zpod kalhotek.
Přála jsem si, aby umřel.
Jim mě aspoň neokukoval.
Viděl, že ho pozoruju, ale nikdy mě nezkusil oslovit.
To proto, že mě nepotřeboval.
Dobrý den, slečno.
Jste moc hezká.
Zatančíme si?
Ne.
V tátově kanceláři jsem našla Jimyho výplatnici.
Jeho pravé jméno bylo Pierre-Evariste Renard.
Dostával minimální mzdu.
Promiň, ale mám práci.
Nech to být.
Vrátila jsem se k osamělým toulkám.
Nikdy jsem nechápala, kde se...
na plážích berou všichni ti mrtví psi.
Nechala jsem si sukni, aby mě nikdo potají neočumoval.
Vymýšlela jsem si další věci.
Bylo mi při tom dobře.
Sůl vyvolává žízeň.
Což tak kdybychom...
Ne...
Co kdybychom si zatančili?
Víš, vypadáš starší.
Snažila jsem se vypadat stařší a pak se...
toulala na pouťi.
Alice!
Jsi tam?
Co děláš?
Nic.
S tebou nejdu!
Tak jenom malou pusu.
- Víš, co je v tom kufru? - Ne.
Podívej! Líbí se ti, viď?
Hajzle!
Jasně, že líbí.
Je velkej.
- Líbí se ti, že jo? - Ne!
Tak velkýho jsi ještě neviděla.
Hajzle!
Debile!
Nech toho, kreténe!
- Hajzle! - Tak dobře...
Ty pitomej kreténe!
Debile!
Prasáku!
Debile!
Jdeš pozdě.
Moje přirození nechalo na kamenech lepkavou čmouhu.
Lepkavou jako kuřecí stehna a vnitřnosti.
Tobě se to taky líbí.
Jsou hloupé, co?
Kuře je jediný zvíře, který ve mně nebudí soucit
- V pořádku, madam. Můžeme? - Ano, jedem!
Libra?
Víc ne. Vyndáte, prosím, tu malou?
To je dobré.
To je pouhých 15 uncí, paní Bonnardová.
To nevadí. Víte, že raději beru méně než více.
Prodavačky!
Vždycky vás nutí koupit něco navíc...
Některé nevědí, kdy přestat.
Už je to velká holka...
Často jí tu vidíme jezdit na kole.
Vaše dcera vyrostla, paní Bonnardová.
Budete si na ní muset dát pozor.
Už to není žádná holčička.
Nikdy jsem jí nenechávala toulat se po kraji.
Ta dnešní mládež!
Netušila jsem, že jezdí tak daleko.
Ví, že nechci, aby pochytila nějaké špatné zvyky.
Zrovna před posledním rokem...
Jednou se vrátí zbouchnutá...
Pak přišla pohroma.
Věřil jsem ti.
Ale tak dlouho se chodí pro vodu, až se ucho utrhne.
Jednoduché řešení...
Už žádné toulání na kole.
Budu zůstávat v posteli.
Jsi nebezpečná sama sobě.
Jednou to pochopíš.
Měl jsem tě držet doma, hned jak jsi to poprvé dostala.
Pomuchloval tě někdo?
Posloucháš mě?
Čistím si uši.
Neměla jsem co dělat.
Dělala jsem si to lahví od oleje.
Ale nic jsem necítila.
Šla jsem zas na pilu, pěšky. Přišla jsem pozdě.
Oklepával si ho.
Píp, píp, jsem taky kuře!
Dívala jsem se, jak mu ocas vadne, byl jako leklá ryba.
Zmiz!
Když mě bylo 17, byl jsem ve válce, místo abych si užíval.
Neproháněl jsem se na motorce Triumph a necicmal se s holkama.
Jakživ jsem neměl problémy se zákonem.
Já vím, co s ním je.
Žárlí na mladé, protože nemůže...
Nemůže nic.
Co byste řekli?
Teď se potlouká venku...
a všude předvádí, jakou má hrůzu z mladých.
Není s ním řeč.
Ale on...
Rád má věci pod kontrolou.
Ale já...
Ví, že mě neoblafne.
Vím, že držíš s nim. Jste jeden jako druhej.
Buď zticha!
Však uvidíš, já dokážu taky něco navyvádět.
Půjdu nahá na náměstí, úplně nahá...
a budu řvát a řvát!
Na útěku jsem potkala tátovo auto.
Všechno jsem mu řekla.
Jo...
Já vím, jaká je.
Ale co s tím nadělám?
Bojí se o peníze.
Tady tě vysadím.
Měj se dobře.
Opustil mě.
Zrovna u pily.
Tak se mu to totiž hodilo.
Vevnitř ne, vyndej to!
Jsi má záchrana.
Neděláme nic špatného.
Vzal by sis mě, kdybys byl svobodný?
Ano. Vždyť víš.
Když jsem čekala Alice...
to už jsi mi zahýbal?
Ano.
Já to tušila.
Snažila jsem se na to nemyslet.
- Vždycky jsi mi zahýbal. - Úplně ne.
Ale ano. Celou tu dobu, já si to nedokázala přiznat.
Z hrdosti.
Ale nechtěla jsem se zmýlit.
Promiňte.
Jen tu zůstaň, nemáme co skrývat.
Milujeme se.
Víš, před tebou,
jsem měla řadu milenců, to je pravda.
Marc...
Laurent...
Všichni měli větší šarm než ty.
Marc si mě chtěl vzít po válce.
Byl v Petainově vládě.
Musela bych do Paříže.
Všechno jsem to opustila kvůli tobě.
Nikdy jsi neměla žádnou odvahu.
Nikdy jsi nic neudělala.
Já?
Otročím celý den.
Spravuješ si punčochy, šetříš...
Nikdy jsi nic nevydělala.
Jestli to dobře chápu, vyčítáš mi to...
že nic nestojím.
A co ta ženská?
Je to vážné?
Ano.
Ale myslím, že tě nechci ztratit.
Proč to hoří?
Udělala jsem si na noční košili značku ve tvaru přirození.
Symboly mě neděsí.
Zkusím to na pusu.
Když se někdy...
někdo zeptá...
co v životě dělám,
řekni mu...
Všechno, co chci...
je bláznivě tě milovat.
Dej mi šanci...
Mojí šanci v životě.
Jestli si myslíš,
že jsem jenom spratek...
žádné zákony...
mě nezastaví.
Já se zastavím u tvých nohou.
Dej mi mojí šanci.
Za tohle mi zaplatíš!
Ano.
Tady se ti nelíbí?
Ale ano, jenže...
Ne.
Přestaň.
Pochop...
Chci s tebou spát, ale nechci mít dítě.
Hned na poprvé, to by byl pech.
Přesně!
Takhle se s muži nezachází.
V každym případě s tebou nechci spát.
Když myslíš.
Ty to nechápeš.
Co nechápu? O čem to mluvíš?
Pilulka.
Cože?
Pilulka! Dá se sehnat ve Švýcarsku.
Kdy jí budeš mít?
Nevím. Dá se sehnat ve Švýcarsku.
Nějak to prostě zařiď.
Dobře...
No a...
do té doby, mi můžeš dělat všechno, co chceš.
Když se mnou nebudeš spát.
Co když nedokážu čekat?
Jsem ještě pod zákonem, víš?
Vyhodil jsem toho malýho hajzlíka.
Chtěl, abych mu platil přesčasy.
Má hypotéku na auto. Myslí si, že je něco víc než šéf.
Právo je na jejich straně.
Zatracená věc!
Hezké, ne?
- Já to vyperu. - Jako by mi to vadilo!
Tvého otce netrápí, když čistím jeho sperma.
Nacházím ho všude. Všude!
I v jeho kapsách.
Tak to bylo od začátku!
- Tady máš. - Díky.
Nemáš zač.
Víš...
Víš, jak se to používá? To je holčičí záležitost.
Kdy jsi měla menstruaci?
S tím si poradím sama. Nechci o tom mluvit.
Kdy to budeme moct dělat?
Brzy. Spíš večer, to je víc smutno.
Vezmi si.
Ty to potřebuješ nejvíc.
Vidíš, vypiplala jsem syna.
Když se vdáš, musíš umět dobře vařit.
Kam jdeš?
Kam chci. Hlídej jí a starej se o svý.
Dohodla jsem si s Jimem první rande.
Raději ať je to světlo zhasnuté, jinak budeš vzhůru...
do dvou do tří s tim tvym zatracenym psaním.
Zítra...
přijde přes kukuřičné pole.
To je konec! Konec! To není pravda!
Co budeme dělat?
Jak za tohle zaplatíme?
Pro boha, to je konec. Jak za tohle zaplatíme?
Co budeme dělat? To je konec!
Držte zobák, ženská! Takhle se nedá přemýšlet!
Bože, co budeme dělat?
Bože, je s námi konec!
Co budeme dělat?
Měla jsem se rozvést už před 20 lety.
Když pomyslím, jak jsem se ho prosila.
Jak za tohle zaplatíme?