Отримано передачу.
- Усе на місці? - Це ж не ти повинна мене міняти.
Знаю, але мені закортіло.
Він тобі подобається, так? Ти любиш за ним спостерігати.
- Не будь смішним. - Ми прирікаємо його на смерть.
Морфеус вірить, що він - Обраний.
- А ти віриш? - Байдуже, у що я вірю.
Ти не віриш, так?
- Ти це чув? - Що саме?
Ти упевнений, що це чиста лінія?
Авжеж, упевнений.
Я краще піду.
- Ані руш! Поліція! - Руки за голову!
Ну ж бо! Кому кажу!
ГОТЕЛЬ "СЕРЦЕ ЦЬОГО МІСТА"
- Лейтенант. - От лайно.
Лейтенант, ви отримали точні вказівки.
Гей, я просто виконую свою роботу.
Розповіді про юрисдикцію засуньте собі в дупу.
Вказівки давалися заради вашої безпеки.
Думаю, з однією дівчинкою ми як-небудь впораємося.
Я послав дві групи!
Зараз вони її приведуть!
Ні, лейтенант, ваші люди вже мертві.
Прокляття!
Морфеус, лінію була відстежено. Я не знаю, як.
Я знаю. Вони перерізали кабель.
Немає часу. Іди до іншого виходу.
- Агенти вже тут? - Так.
Чорти б їх забрали.
Зберися, Трініті.
Таксофон на розі Уеллс і Лейк.
Ти виберешся.
- Добре. - Іди.
Це неможливо.
Підімайся, Трініті. Просто вставай.
Вставай!
Вона втекла.
Це не має значення.
Інформатор справжній.
- І ми знаємо ім'я наступного об'єкту. - Його ім'я Нео.
Починайте пошук.
Пошук вже розпочато.
Пошук іде...
МОРФЕУС ВТІК ВІД ПОЛІЦІЇ У АЕРОПОРТУ "ХІТРОУ"
ПОЛЮВАННЯ НА ЛЮДИНУ
Прокинься, Нео.
Що?
Матриця навколо тебе.
Що за чортівня?
Іди за білим кроликом.
"Іди за білим кроликом."
"Вихід"
Стук-стук, Нео.
Хто там?
Це Чоі.
Ти запізнився на дві години.
- Я знаю. Це її провина. - Ти приніс гроші?
Дві тисячі.
Зачекай.
СИМУЛЯКРИ ТА СИМУЛЯЦІЇ
Алілуя.
Ти мій рятівник. Мій особистий Ісус Христос.
Якщо тебе упіймають з цим, то...
Я знаю. Цього ніколи не було. Тебе не існує.
- Точно. - Щось не так?
Ти виглядаєш більш блідим, ніж зазвичай.
Мій комп'ютер, він...
У тебе ніколи не було почуття, коли ти не впевнений, прокинувся ти чи спиш?
Постійно. Це називається мескалін.
Це єдиний спосіб зльоту.
Схоже, тебе треба вимкнути з мережі, хлопче.
Час відпочити та розслабитися.
Як гадаєш, Дужур? Візьмемо його з собою?
Обов'язково.
Ні, я не можу. Мені завтра на роботу.
Ходімо.
Буде весело. Я обіцяю.
Авжеж.
Звісно. Іду.
Привіт, Нео.
Звідки ти знаєш це ім'я?
Я про тебе багато чого знаю.
- Хто ти? - Мене звуть Трініті.
Трініті.
Та сама Трініті? Яка зламала базу даних податкової служби?
Це було давно.
- Господи. - Що?
Я вважав,
- що ти хлопець. - Більшість хлопців теж.
Це ти вдерлася до мого комп'ютера.
- Як ти це зробила? - Зараз можу сказати лише те,
що ти в небезпеці.
- Я тут, щоб попередити тебе. - Про що?
Вони стежать за тобою, Нео.
- Хто? - Будь ласка, просто слухай.
Я знаю, навіщо ти тут, Нео.
Я знаю, що ти робив.
Я знаю, чому ти не спиш,
чому ти живеш один і чому, ніч за ніччю,
ти сидиш перед комп'ютером.
Ти шукаєш його.
Я знаю, тому що колись шукала сама.
І коли він знайшов мене,
він сказав мені, що на самій справі я шукала не його,
я шукала відповідь.
Питання - ось, що не дає нам спокою, Нео.
Питання привело тебе сюди.
Ти знаєш питання,
як знала його і я.
Що таке Матриця?
Відповідь десь там, Нео.
Він шукає тебе.
І знайде,
якщо ти цього забажаєш.
Лайно.
Лайно, лайно.
У вас погано з дисципліною, містер Андерсон.
Ви вірите, що ви особливий, що правила писані не для вас.
Зрозуміло, ви помиляєтеся.
Наша кампанія - один з лідерів у області програмного забезпечення,
і це тому, що кожен співробітник почуває себе частиною цілого.
Якщо у співробітника проблема проблема і у фірми.
Настав час зробити вибір, містер Андерсон.
Або ви відсьогодні приходьте на роботу вчасно,
або шукайте іншу роботу.
Я зрозуміло сказав?
Так, містер Райнхарт. Абсолютно зрозуміло.
Томас Андерсон?
Так, це я.
Чудово.
Приємного дня.
- Алло. - Привіт, Нео.
Ти знаєш, хто я?
- Морфеус. - Так.
Я шукав тебе, Нео.
Я не знаю, чи готовий ти побачити те, що я хочу показати тобі.
Але, на жаль, часу в нас майже немає.
Вони йдуть за тобою, і я не знаю що вони задумали.
Хто йде за мною?
Встань і сам поглянь.
Що? Прямо зараз?
Так. Зараз.
Повільно.
Там, коло ліфта.
- От лайно! - Так.
Якого біса їм від мене потрібно?
Не знаю. Якщо не хочеш з'ясовувати, раджу піти.
- Як? - Я можу вивести тебе,
але ти повинен точно виконувати мої вказівки.
- Добре. - Кабінет навпроти порожній.
- А що, коли вони... - Давай. Зараз.
Залишайся тут на мить.
Коли я скажу, йди до кінця проходу...
до офісу, розташованого у кінці коридору.
Не висовуйся.
Давай.
Добре. За вікном підвісна люлька.
- Звідки ти знаєш? - Немає часу, Нео.
Ліворуч від тебе є вікно. Підійди до нього.
Відкрий.
Залізь в люльку і піднімайся на дах.
Ні за що! Це безумство!
Із цієї будівлі два виходи.
Один через люльку. Інший - під їх охороною.
Ти ризикуєш у будь-якому випадку. Так що вирішуй сам.
Безумство якесь!
Чому зі мною?
Що я зробив?
Я взагалі ніхто. Я нічого не зробив.
Я загину.
Прокляття!
От лайно!
Я не зможу.
Прокляття.
Як бачите, ми давно за вами спостерігаємо містер Андерсон.
Виявляється, у вас...
подвійне життя.
У одному житті ви - Томас А. Андерсон,
програміст у шанованій компанії.
У вас є страховка. Ви сплачуєте податки.
І ви...
допомагаєте вашій хазяйці виносити сміття.
Інше ваше життя - у комп'ютерах,
де ви відомі як хакер "Нео"...
і де ви винні практично в усіх кримінальних комп'ютерних злочинах.
Одне з цих життів...
має майбутнє.
А інше - ні.
Буду вкрай відвертий, містер Андерсон.
Ви тут тому,
що нам потрібна ваша допомога.
Нам відомо, що з вами мав контакт один...
індивідуум.
Людина, яка називає себе "Морфеус".
Все, що ви про нього думаєте - несуттєво.
Влада багатьох країн вважає його...
найнебезпечнішим злочинцем.
Мої колеги...
вважають, що я марно втрачаю з вами час.
Але я думаю, що ви вчините правильно.
Ми хотіли б знищити досьє...
і дати вам шанс почати спочатку.
Від вас потрібна лише співпраця,
допоможіть знешкодити відомого терориста.
Так.
Принадна пропозиція.
Але у мене є ідея трохи краще.
Як щодо...
я відправлю вас у дупу...
а ви дасте мені телефона?
Містер Андерсон,
ви розчаровуєте мене.
Ви своїми гестапівськими витівками мене не злякаєте.
Я знаю свої права.
Дайте телефон.
Скажіть, містер Андерсон,
яка користь від телефону, якщо ви не зможете розмовляти?
Ви допоможете нам містер Андерсон,
хочете ви цього чи ні.
Лінія прослуховується, так що буду короткий.
Нас випередили, але вони недооцінили твою цінність для нас.
Якби вони знали те, що знаю я,
ти, можливо, був би вже мертвий.
Про що ти говориш? Що зі мною відбувається?
Ти Обраний, Нео. Можливо, ти шукаєш мене кілька останніх років,
але я усе своє життя...
шукаю тебе.
То як, ще є бажання зустрітися?
- Так. - Тоді йди до моста на Адамс Стрит.
Усередину.
- А це навіщо? - Так треба, Нео.
- Для нашої безпеки. - Від чого?
Від тебе.
- Знімай сорочку. - Що?
Зупини машину.
Слухай, мідноголовий.
У нас немає часу на вікторини.
Прямо зараз, одне правило.
Або роби,
або іди.
Чудово.
Будь ласка, Нео, ти повинен довіряти мені.
- Чому? - Тому що ти був там, Нео.
Тобі знайома ця дорога.
Ти точно знаєш, куди вона веде.
І я знаю, що тобі туди не треба.
Епок, світло.
Відкинься. Закатай сорочку.
- Що це? - Ми думаємо, в тобі жучок.
Спробуй розслабитися.
Давай.
Заворушився.
Господи! Прокляття!
- Ти загубиш його. - Ні.
Чисто!
Господи! Так це був не сон?!
Це тут.
Дозволь дати тобі пораду.
Будь чесний.
Він знає більше, ніж ти можеш уявити.
Нарешті.
Ласкаво просимо, Нео.
Як ти, поза сумнівом, здогадався,
я - Морфеус.
Це честь для мене.
Ні,
це честь для мене.
Будь ласка, проходь. Сідай.
Припускаю,
зараз ти відчуваєш себе як Аліса,
що падає в кролячу нору?
На зразок того.
По очах бачу.
Ти виглядаєш як людина, яка ні з чого не дивується,
тому що чекає, що зараз прокинеться.
Іронія в тому, що це недалеко від правди.
Ти віриш у долю, Нео?
- Ні. - Чому ні?
Мені не подобається ідея неможливості контролю над власним життям.
Я прекрасно тебе розумію.
Дозволь пояснити, чому ти тут.
Ти тут тому, що дещо знаєш. Знаєш те, чого не можеш пояснити.
Але ти відчуваєш.
Усе своє життя відчуваєш.
Відчуваєш, що зі світом щось не так. Ти не знаєш, що, але воно є.
Як заноза в мозку,
це зводить з розуму.
Це почуття привело тебе до мене.
Розумієш, про що я кажу?
Про Матрицю?
Ти хочеш дізнатися,
що воно таке?
Матриця всюди.
Вона навколо нас.
Навіть тут, у цій кімнаті.
Ти бачиш її, коли ти дивишся у своє вікно,
або вмикаєш телевізор.
Ти відчуваєш її, коли йдеш на роботу,
коли йдеш до церкви,
коли сплачуєш податки.
Це цілий світ, що насувають тобі на очі,
щоб приховати правду.
Яку правду?
Правду про те, що ти раб, Нео.
Як і всі інші, ти з народження в рабстві,
у в'язниці, яку ти не можеш ні відчути, ні учути, ні поторкати.
В'язниці для твого розуму.
На жаль, ніхто не може...
пояснити, що таке Матриця.
Ти повинен побачити це сам.
Це твій останній шанс.
Після цього шляху назад немає.
Приймеш синю капсулу -
і казці кінець, прокинешся у своєму ліжку і повіриш...
у те, в що хочеш вірити.
Приймеш червону капсулу -
залишаєшся в Країні Чудес,
і я покажу тобі, наскільки глибока кроляча нора.
Пам'ятай,
усе, що я пропоную, це - правда. Більше нічого.
Іди за мною.
Епок, ми в мережі?
Майже.
Час завжди проти нас.
Прошу. Сідай.
Із тобою теж так робили?
Капсула, яку ти прийняв, це частина програми стеження.
Вона перерве сигнал назовні і ми зможемо визначити місцезнаходження.
Що це означає?
Це означає - пристебни ремінь, Еллі,
і скажи Канзасові "бувай".
Ти бачила...?
Тобі доводилося бачити сни, Нео, які б здавалися реальністю?
А що, якби ти не зміг прокинутися?
Як визначити, де світ із твого сну,
а де реальність?
- Цього не може бути. - Не може бути що?
Реальним?
Почалась реплікація.
- Епок? - Усе ще нічого.
Холодно. Холодно!
Тенк, нам скоро знадобиться сигнал.
Є фібриляція.
Епок, розташування.
Майже вийшов на ціль.
Серце не витримає!
- Захоплення. Знайшов! - Давай, Тенк, зараз!
Ласкаво просимо...
у реальний світ.
Вдалося, Трініті.
Ми знайшли його.
- Сподіваюся, ти правий. - Мені немає чого сподіватися.
Я це знаю.
Я вмер?
Навпаки.
Над ним ще працювати й працювати.
Що ви робите?
Твої м'язи атрофувалися. Ми їх відновлюємо.
Чому боляче очам?
Тому, що ти вперше ними дивишся.
Відпочивай, Нео. Відповіді будуть.
Морфеус, що зі мною було?
- Де ми? - Важливо не " де", а " коли".
- Коли? - Думаєш, зараз 1999 рік,
насправді, зараз приблизно 2199.
Я не можу сказати тобі точно, чесно кажучи, ми й самі не знаємо.
Я не зможу тобі пояснити, Нео.
Ходімо. Побачиш сам.
Це мій корабель.
Навуходоносор. Корабель на подушці.
Ми на верхній палубі.
Це рубка,
НАВУХОДОНОСОР ВИРОБЛЕНО У США 2069 Р.
звідси ми транслюємо піратський сигнал і зламуємо Матрицю.
Із більшістю моєї команди ти вже знайомий.
Це Епок,
Свіч,
- та Сайфер. - Привіт
Кого ти ще не знаєш, це Тенк і його старший брат, Дозер.
Малюк у тебе за спиною - Мавс.
Ти хотів дізнатися, що таке Матриця, Нео?
Трініті.
Постарайся розслабитися.
Відчуття буде незвичайне.
ДОПОМІЖНА ПРОГРАМА
Це...
"Конструктор".
Наша завантажувальна програма.
Ми можемо завантажувати все - одяг,
устаткування,
зброю,
тренувальні ситуації,
все, що нам потрібно.
Ми що, всередині комп'ютерної програми?
У це дійсно так важко повірити?
На тобі інший одяг. Контакти на тілі зникли.
Волосся відросло.
Ти виглядаєш таким, яким звик себе бачити.
Це ментальна проекція твого цифрового я.
- Це не реальне? - А що реальне?
Як ти визначаєш реальне?
Якщо про те, що ти можеш поторкати, понюхати, спробувати, побачити,
тоді реальність - це просто електричні сигнали, які інтерпретував твій мозок.
Оце світ, яким його знаєш ти.
Світ, яким він був у кінці 20-го сторіччя.
Зараз він існує лише як частина нейро-інтерактивної імітації,
яку ми звемо Матрицею.
Ти жив у світі снів, Нео.
А такий світ, існуючий сьогодні.
Ласкаво просимо у "пустелю...
реальності".
До нас дійшли лише обривки інформації.
Але одне нам відоме напевно - наприкінці 21-го сторіччя...
людство було охоплене тріумфом.
Ми вражалися власному величі, створивши ШІ.
ШІ?
Штучний Інтелект.
Єдина свідомість, яка породила цілу расу машин.
Ми не знаємо, хто завдав першого удару, ми або вони.
Але ми знаємо, що небо спалили ми.
У той час вони працювали на сонячній енергії,
й існувала думка, що вони не зможуть вижити...
без такого потужного джерела енергії, як Сонце.
Усю історію людства, щоб вижити, ми покладалися на машини.
Доля, схоже, не позбавлена іронії.
Людське тіло генерує електрики більше, ніж батарея на 120 вольт.
І понад 25 кДж тепла.
У поєднанні з енергією синтезу,
машини знайшли для себе джерело, якого їм вистачило з лишком.
Поля, Нео безкрайні поля,
де люди навіть не народжуються.
Нас вирощують.
Я довго не вірив у це.
А потім побачив поля на власні очі,
бачив, як мертвих розчиняють на поживну суміш...
і через вени годують нею живих.
Дивлячись на цю страхітливу точність,
я усвідомив очевидну істину.
Що таке Матриця?
Контроль.
Матриця - це світ марень створений комп'ютером,
для того, щоб тримати нас під контролем,
для того, щоб перетворити людину...
ось на це.
Ні.
Я не вірю.
Це неможливо.
Я не казав, що буде легко, Нео.
- Я казав, що розповім правду. - Стоп!
Випустіть мене!
Випустіть мене! Я хочу піти!
- Спокійно, Нео. Спокійно. - Витягніть з мене цю штуку!
Витягніть з мене цю штуку!
Не торкайтеся до мене! Відійдіть від мене!
Я не вірю в це!
- Не вірю! - Зараз знудить.
Дихай, Нео. Просто дихай.
Я не зможу повернутися назад, так?
Ні.
А якби міг,
те невже б захотів?
Я повинен вибачитися. У нас є закон.
Ми ніколи не звільняємо розум дорослих людей.
Це небезпечно.
Розум не може розлучитися із звичним.
Я бачив таке і раніше, вибач.
Я зробив те, що я зробив, тому що був...
повинен.
Коли Матриця створювалася, вперше народилася людина,
який мала здатність змінювати все, що хотіла,
перебудовувавши Матрицю, як їй подобалося.
Це він звільнив перших з нас,
відкрив нам правду.
Поки існує Матриця,
людям вільними не бути.
Після його смерті...
Піфія передбачила його повернення,
і його прихід ознаменує руйнування Матриці,
покладе край війні...
і принесе свободу людям.
Ось чому дехто з нас усе життя веде пошук по Матриці,
розшукуючи його.
Я зробив те, що зробив, тому що...
я вірю - пошук закінчено.
Набирайся сил.
Вони тобі знадобляться.
Для чого?
Для тренувань.
Добрий ранок. Спав?
Сьогодні заснеш.
Гарантую.
Я Тенк. Буду твоїм оператором.
- У тебе немає... Ніяких... - Дірок? Ні.
Ми з братиком Дозером стовідсоткові
домашнього вироблення, люди.
Народжені вільними тут,
у реальному світі.
Істинні діти Зіону.
- Зіону? - Якщо завтра війна закінчиться,
- Зіон - те місце, де буде вечірка. - Це місто?
Останнє людське місто. Наш останній дім.
Де він?
Глибоко під землею, біля ядра, де все ще тепло.
Якщо залишишся живим, може, побачиш сам.
Прокляття! Мені не терпиться подивитися, на що ти здатний,
якщо Морфеус правий.
Про це не слід говорити але якщо це правда...
якщо ти...
це неймовірно.
У нас повно справ. Давай за роботу.
Так.
Належить починати ось з цих програм.
Але це дурниці. Як щодо дечого веселішого?
Як щодо...
бойової підготовки?
"Джіу-джитсу"?
Я навчуся джіу-джитсу?
Отакої!
Невже сподобалося?
Як щодо добавки?
Авжеж, в біса.
Звичайно.
КЕМПО - ТАЙ-КВОН-ДО П'ЯНИЙ СТИЛЬ
- Як він? - Десять годин підряд. Як машина.
Я знаю кунгфу.
Покажи.
Це спаринг програма,
схожа на віртуальне середовище Матриці.
Підтримує основні закони природи. Наприклад, гравітацію.
Але ти повинен знати, що ці закони закони комп'ютерної системи.
Деякі можна обійти.
Інші - зламати.
Розумієш?
Тоді удар мене, якщо зможеш.
Добре!
Освоєння. Імпровізація.
Але твоя слабкість...
не у техніці.
Морфеус б'ється з Нео.
Чому я побив тебе?
Ти, ти швидший.
Гадаєш, те,
що я сильніший і швидший,
в цьому місці залежить від м'язів?
Думаєш, зараз ти дихаєш повітрям?
По новій!
Господи, ну він і різкий!
Нейрокінетика у нього на порядок вище за норму.
Чого ти чекаєш?
Ти можеш швидше.
Не думай, що можеш.
Знай!
Годі спроб! Просто бий!
Неймовірно.
Я зрозумів, що ти намагаєшся зробити.
Я намагаюся звільнити твій розум, Нео.
Але я можу лише показати тобі двері. Пройти через неї ти повинен сам.
Тенк, завантаж програму стрибків.
ЗАГРУЗКА
Відволікайся від всього, Нео. Страх,
сумнів, невіра.
Звільни свій розум.
Отакої!
Звільнити мій розум.
- А що, якщо дострибає? - Із першого разу ніхто не дострибував.
Знаю я, знаю.
- А раптом? - Не дострибає.
Давай.
Ну ж бо.
Не питання. Звільнити мій розум.
Звільнити мій розум. Не питання. Так.
І чого? Що це означає?
Це не означає нічого.
Усі падають вперше.
Правильно, Трініті?
- Я думав, це було не реально. - Твій розум зробив це реальним.
А якщо тебе вб'ють в Матриці,
- ти помреш тут? - Тіло не може жити без розуму.
Не пригадаю, щоб ти приносила вечерю мені.
У нім є щось особливе, так?
Тільки не кажи мені, що ти повірив.
Я думаю, якщо Морфеус такий упевнений в ньому,
чому не відведе його до Піфії?
Морфеус відведе, коли він буде готовий.
Матриця - це система, Нео.
Ця система - наш ворог.
Але коли усередині неї, озирнися, що ти бачиш?
Бізнесменів, учителів адвокатів, теслярів.
Втілення розуму тих людей, яких ми намагаємося врятувати.
Але доки ми їх не врятували, ці люди - частина системи,
тобто наші вороги.
Ти повинен зрозуміти, більшість людей не готові до вимкнення.
А багато хто настільки інертний,
настільки безнадійно залежать від системи,
що вони битимуться за неї.
Ти слухаєш мене, Нео, або дивишся на жінку в червоній сукні?
- Я... - Поглянь ще раз.
Зупини.
- Це не Матриця? - Ні.
Це одна тренувальна програма, розроблена навчати однієї речі:
якщо ти не один з нас - ти один з них.
- Що вони? - Сторожові програми.
Вони можуть входити у будь-які програми, залишаючись підключеними.
А це означає, що будь-який з тих, що не вимкнутий нами -
потенційний агент.
У Матриці...
кожен з них...
і одночасно - ніхто.
Ми вижили, тому що ховалися від них, тікали від них,
але вони тутешня варта.
Вони стережуть усі двері, у них усі ключі.
А це означає, рано чи пізно комусь доведеться з ними битися.
Комусь?
Тобі не брехатиму, Нео.
Кожен чоловік і кожна жінка,
що вступили у бій з агентом, загинули.
Але то що не вийшло у них, вийде у тебе.
Чому?
Я бачив, як агент пробивав кулаком бетонну стіну.
І як в них випускали повні обойми, а влучали у повітря.
Та все ж їх сила і швидкість підкоряються загальним законам світу.
Тому,
їм ніколи не стати такими сильними і такими швидкими, як ти.
Що ти хочеш сказати?
Що я можу ухилятися від куль?
Ні, Нео.
Я хочу сказати, що коли ти будеш готовий,
тобі це не знадобиться.
У нас неприємності.
- Сигнал прийшов із Зіону? - Ні, з іншого корабля.
Прокляття.
Кальмар наздоганяє.
- Кальмар? - Вартовий.
Машина для вбивства розроблена з однією метою.
Розшукувати і знищувати.
Саджай онде.
Як справи, Тенк?
Енергія відключена.
ЕМІ зведений...
- і готовий. - ЕМІ?
Електромагнітний імпульс.
Виводить з ладу усю електроніку у радіусі вибуху.
Єдина наша зброя проти машин.
- Де ми? - У старих службових тунелях.
- У каналізації. - Міста тягнулися на сотні миль.
Від них лишилася тільки каналізація.
Тихо.
Нео... Ну ти мене злякав.
- Вибач. - Гаразд.
- Це...? - Матриця?
Так.
- А ти завжди дивишся в кодування? - Доводиться.
Транслятори образів задіяні для програм конструктора.
Та і взагалі, в Матриці надто багато інформації, щоб її декодувати.
Потрібно просто звикнути. Я взагалі не бачу коду.
Бачу блондинку брюнетку, руду.
Гей,
- випити хочеш? - Авжеж.
Розумієш,
я знаю, про що ти думаєш.
Тому що я сам зараз про це думаю.
Власне, я думаю про це, відколи потрапив сюди.
Чому, ну чому я не вибрав синю пігулку?
Гарне лайно, правда?
Це Дозер жене.
Відмінна річ для протирання двигунів і вбивства клітин мозку.
Можна поставити питання?
Він сказав тобі, навіщо він розбудив тебе?
Для чого ти тут?
Господи!
Оце розум.
Значить, ти тут для того, щоб врятувати світ.
Що ти на це скажеш?
Невелика рада.
Зустрінеш агента - ...
роби те ж, що й ми.
Тікай.
Тікай, поки є сили.
Спасибі за випивку.
Приємних снів.
Так ми домовилися, містер Рейган?
Бачте,
я знаю, що цього стейку не існує.
Я знаю, що коли я покладу його в рот,
Матриця повідомить моє мозку, що стейк...
соковитий...
і чудовий.
Після дев'яти років...
ви знаєте, що я зрозумів?
Благословенне невідання.
Тоді ми домовилися?
Я не хочу нічого пам'ятати.
Нічого. Розумієте?
І хочу бути багатим.
Кимось важливим.
Скажімо, актором.
Як вам завгодно, містер Рейган.
Добре.
Поверніть моє тіло в кокон,
підключіть мене до Матриці, і я дістану те, що вам треба.
Коди доступу до мейнфрейму Зіону.
Ні. Я ж казав вам, що я їх не знаю.
Я здам того, що знає.
Морфеуса.
Пригощайся. Сніданок чемпіонів.
Якщо закрити очі, схоже на варені яйця.
Авжеж. Або на миску сопель.
Знаєш, на що ще схоже?
На пшеничні пластівці з молоком. Ти пробував пластівці?
Чисто технічно і ти не пробував.
Я якраз про це. Саме про це.
Тому що незрозуміло,
звідки машини знають, які на смак пластівці?
Може, вони переплутали?
Може, у справжніх пластівців смак інший,
як у вівсянки або тунця.
Це примушує про багато що замислитися.
Узяти, приміром, курятину.
Може, вони ніяк не можуть розрахувати, яка вона на смак...
і ось чому у всього незрозумілого смак курятини.
- А може, вони... - Замовкни, Мавс.
Це одноклітинний протеїн...
із синтетичними амінокислотами, вітамінами і мінералами.
Усе, чого потребує організм.
Немає там всього, чого потребує організм!
Я так зрозумів, ти пройшов тренувальну програму відходу від агентів?
Розумієш, це я її написав.
Почалося.
- І як вона тобі? - Хто?
Жінка в червоному. Це я її створив.
Вона не дуже балакуча,
якщо захочеш зустрітися, можу забезпечити більш інтимну обстановку.
- Цифровий сутенер у поті чола. - Не звертай уваги на лицемірів, Нео.
Заперечувати власні спонукання - ...
означає заперечувати саме те, що робить нас людьми.
Дозер, закінчиш, виводь корабель на глибину мовлення.
Ми входимо.
Я відведу Нео до неї.
До кого?
До Піфії.
Увага всім, увімкнені табло...
"не палити" і "пристебнути ремені".
Відкиньтеся назад і насолоджуйтеся польотом.
Ми увійшли.
Повернемося за годину.
Неймовірно,
чи не так?
- Господи! - Що?
Я тут обідав.
Відмінну локшину готують.
У мене стільки спогадів.
І нічого цього не було.
Що це означає?
Матриця не може розповісти тобі, хто ти.
- А Піфія може? - Це інше.
А ти ходила до неї?
Так.
І що вона тобі сказала?
Вона сказала мені...
Що?
Приїхали.
Нео, ходімо зі мною.
Так це та сама Піфія, що зробила...
- пророцтво? - Так.
Вона дуже стара. Вона з нами від самого початку.
- Від самого початку? - Опори.
І що вона знає? Все на світі?
Вона б відповіла, що знає достатньо.
І вона ніколи не помиляється?
Спробуй не думати про це, як про правильне і неправильне.
Вона провідник, Нео.
Вона може допомогти тобі знайти шлях.
- Вона допомогла тобі? - Так.
Що вона тобі сказала?
Що я знайду Обраного.
Я казав, що можу лише вказати тобі двері.
Увійти ти повинен сам.
Здрастуй, Нео. Ти саме вчасно.
Почувай себе як вдома, Морфеус. Нео, ходімо зі мною.
Це інші кандидати.
Ти можеш почекати тут.
Не намагайся зігнути ложку.
Це неможливо.
Краще спробуй усвідомити істину.
Яку істину?
Ложки не існує.
Ложки не існує?
І тоді ти зрозумієш, що це не ложка гнеться, це ти сам.
Піфія готова прийняти тебе.
Я знаю, ти Нео.
Я зараз.
- Ви Піфія? - Точно.
Не зовсім те, чого ти чекав, чи не так?
Майже готово.
Пахне прекрасно, правда?
- Так. - Я б запропонувала тобі сісти,
але ти все одно не сядеш.
- І не переймайся через вазу. - Яку вазу?
Та ось цю.
Даруйте.
Я ж сказала, не переймайся.
Хто-небудь із хлопців її полагодить.
Звідки ви знали?
Питання, яке тебе потім дійсно мучитиме,
а розбив би ти цю вазу, якби я нічого не сказала?
А ти симпатичніший, ніж я думала.
Розумію, чому ти їй подобаєшся.
- Кому? - Хоча і не дуже кмітливий.
Тобі відомо, чому Морфеус тебе привів?
Тож...
що ти думаєш?
Ти і є Обраний?
Якщо чесно, я не знаю.
Знаєш, що це означає?
Це на латині.
"Пізнай себе".
Відкрию тобі маленький секрет.
Бути Обраним - це все одно що закохатися.
Ніхто не може сказати тобі, що ти закоханий.
Ти просто знаєш це,
відчуваєш це шкірою.
Що ж,
дай я на тебе погляну.
Відкрий рот. Скажи "А".
Гаразд.
А тепер слід сказати: "Дуже цікаво, але...".
А ти відповіси:
Що "Але"?
Але ж ти вже знаєш, що я хочу сказати.
- Я не Обраний. - Вибач, малюк.
У тебе є дар,
але ти, схоже, чогось чекаєш.
- Чого? - Може, наступному життю. Хтозна?
Із цією справою завжди так.
- Що смішного? - Морфеус.
Він, він мене майже переконав.
Я знаю.
Бідолаха Морфеус.
Без нього ми пропадемо.
Що означає "без нього"?
Ти упевнений, що хочеш це почути?
Морфеус вірить в тебе, Нео.
І ніхто, ні ти, ні навіть я...
не зможемо його переконати.
Він вірить в тебе так сліпо,
що заради твого порятунку пожертвує собою.
- Що? - Тобі доведеться зробити вибір.
На одній руці життя Морфеуса.
А на іншій - твоє власне.
Один з вас помре.
А хто... Тобі вирішувати.
Мені дуже шкода, малюк, дуже.
Ти добра душа.
А я ненавиджу засмучувати людей.
Не турбуйся про це.
Як тільки ти переступиш, за поріг цих дверей,
тобі відразу стане легше.
І не вір усіляким нісенітницям щодо долі.
Своїм життям ти управляєш сам.
Запам'ятав?
Ось,
візьми печиво.
Обіцяю, раніше, ніж ти його доїси,
тобі неодмінно полегшає.
Все, що було сказано,
було сказано для тебе,
для тебе одного.
Жінка у червоному
Вони йдуть.
Що це?
О! Дежа вю.
- Що ти сказав? - Нічого. Просто дежа вю.
- Що ти бачив? - У чому справа?
Чорна кішка пройшла повз нас...
і потім інша така сама.
Схожа або та ж сама?
Можливо. Я не упевнений.
Свіч, Епок.
Дежа вю означає брак у Матриці,
коли вони щось міняють.
О, Господи.
Ходімо.
Вони відсікли кабель. Це пастка! Забираймося!
О ні.
Ось, що вони змінили. Ми в пастці. Виходу немає.
Спокійно. Дай телефон.
Вони відстежать дзвінок.
Вибору немає.
- Оператор. - Тенк.
Знайди детальний план цієї будівлі. Швидко.
- Знайшов! - Дай схему комунікацій.
Дев'ятий поверх. Вони на дев'ятому поверсі.
Свіч, давай прямо.
Сподіваюся, у тебе гарні новини від Піфії.
Ліворуч. Тут.
Добре.
Де вони?
Вони в стіні.
Вони в стіні!
Агент!
Трініті, ви повинні витягнути Нео! Це головне!
Ні, Морфеус! Не треба!
Трініті, давай!
Ходімо!
- Ми не можемо його залишити! - Ми маємо!
Сайфер, ходімо!
Великий Морфеус.
Нарешті ми зустрілися.
А ти хто такий?
Сміт.
Агент Сміт.
Для мене ви всі на одне обличчя.
Узяти його.
Ні!
- Оператор. - Мені потрібен вихід, швидко.
- Сайфер? - Тут.
Потрапив в аварію. Машину розбив, прокляття!
Ні з того ні з сього - бам!
- Видно, хтось вгорі мене любить. - Знайшов тебе.
- Витягуй мене швидше. - Найближчий на розі Франкліна і Ері.
Стара телемайстерня.
Зрозумів.
- Оператор. - Тенк, це я.
Морфеус живий?
Морфеус живий, Тенк?
Так. Вони везуть його. Я не знаю, куди.
- Він живий. Нам потрібен вихід. - Там поруч Сайфер.
- Сайфер? - Я знаю.
- Я послав його на ріг Франкліна і Ері. - Зрозуміла.
Є.
- Де вони? - Дзвонять.
Добре.
Ти перший, Нео.
Прокляття!
Я не знаю. Сигналу немає.
Привіт, Трініті.
Сайфер? Де Тенк?
Ти знаєш,
довгий час...
я думав, що кохаю тебе.
Я мріяв про тебе.
Ти красива жінка, Трініті.
Шкода, що так вийшло.
Ти убив їх.
- Що? - О, Боже!
Я втомився, Трініті.
Я втомився від цієї війни,
втомився від боїв. Втомився від корабля,
втомився мерзнути, їсти одну й ту саму погань щодня.
Але найбільше...
я втомився від цього бовдура з його дурістю.
Не чекав, покидьок!
Тримаю парі, ти нічого не підозрював,
чи не так?
Господи, хотів би я бути поруч,
коли тебе розколють.
Напевно, і здивуватися не встиг,
зайти б у самий розпал,
щоб ти знав, що це зробив я.
- Ти здав їм Морфеуса. - Він брехав нам, Трініті.
Він обманював нас!
Якби ти сказав нам правду,
ми б заштовхали тобі червону капсулу в дупу!
Це неправда, Сайфер. Він звільнив нас.
"Звільнив"? Ти називаєш це волею?
Та я тільки й робив, що виконував його накази.
Якщо я повинен вибирати між цим і Матрицею,
я обираю Матрицю.
Матриця нереальна.
Я не згоден, Трініті.
Я вважаю, що Матриця...
реальніша за цей світ.
Тут я просто виймаю роз'єм.
А там...
у тебе на очах помирає Епок.
Ні!
- Ласкаво просимо в реальний світ. - Але ти розбуджений, Сайфер.
- Ти не можеш повернутися. - Е, ні! Це ти так думаєш.
Вони повернуть моє тіло на місце.
Я знову засну. І коли я прокинуся я нічого не пам'ятатиму.
До речі, якщо ти хочеш повідомити Свічу щось дуже важливе,
- поквапся! - Ні. Не треба, будь ласка.
Тільки не так.
Надто пізно.
Будь ти проклятий, Сайфер!
Не кип'ятися, Трініті.
Я лише посланець.
І зараз я це тобі доведу.
Якщо Морфеус був правий,
тоді я не зможу витягнути роз'єм.
Якщо Нео Обраний,
тоді мене повинне зупинить
яке-небудь диво.
Так?
Як він може бути Обраним, якщо він буде мертвим?
Ти раніше не казала,
чи віриш тій маячні Морфеуса.
Давай. Скажи так або ні.
Подивися в його очі,
великі, красиві очі,
і скажи мені,
так...
чи ні.
- Так. - Ні!
Не вірю.
Віриш ти або ні, шматок лайна, а здохнути доведеться!
Ти перший.
- Ти поранений. - Заживе.
Дозер?
Вам не доводилося милуватися Матрицею?
Насолоджуватися її красою,
геніальністю?
Мільярди людей...
мешкають своїм життям,
не відаючи про те.
Чи відомо вам те, що перша Матриця...
створювалася як ідеальний світ людей, де немає страждань,
де усі будуть щасливі.
Це була катастрофа.
Програму ніхто не сприйняв. Величезні втрати людського матеріалу.
Існувала думка, що...
нам не вдалося створити мову для опису вашого ідеального світу.
Але я вважаю, що...
людство визначає своє буття через убогість...
і страждання.
Ідеальний світ виявився сном,
від якого ваш примітивний мозок намагався пробудитися.
Тому Матриця була відтворена ось такою.
Пік вашій цивілізації.
Я кажу, "вашої цивілізації",
бо щойно ми почали думати за вас, ця цивілізація стала нашою,
про що, власне, і мова.
Еволюція, Морфеус.
Еволюція.
Як з динозаврами.
Подивіться у вікно.
Ваш час витік.
Майбутнє - це наш світ, Морфеус.
Майбутнє - наш час.
Можлива проблема.
- Що вони з ним роблять? - Намагаються зламати його розум.
Хакнути, як комп'ютер. Це усього лише питання часу.
Скільки часу?
Залежить від розуму. Але рано чи пізно зламають,
і тоді його альфа ритм зміниться ось з такого на ось такий.
І тоді Морфеус розповість їм все, що вони хочуть знати.
Що їм треба?
Командири кораблів знають коди доступу до мейнфрейму Зіона.
Якщо агент отримає коди доступу і пробереться в мейнфрейм,
вони зможуть нас знищити. Ми не можемо цього допустити.
Трініті. Зіон важливіший, ніж я,
ніж ти,
і навіть ніж Морфеус.
- Має бути вихід. - Вихід є. Від'єднаємо роз'єм.
Ти вб'єш його?
Уб'єш Морфеуса?
У нас немає вибору.
Не можна довіряти людині роботу машини.
Якщо інформатора розкрито,
вони негайно розірвуть контакт, або...
вони мертві. У будь-якому випадку...
у нас немає вибору. Діємо за планом. Використайте вартових.
Негайно.
Морфеус, ти був більше ніж лідер.
Ти був нам батьком.
Нам тебе завжди не вистачатиме.
Стоп!
Повірити не можу, що це відбувається!
- Нео, це необхідно зробити. - Хіба?
Не знаю.
- Це не може бути збігом. - Ти про що?
Піфія. Вона казала мені, що це станеться.
Вона казала мені, що я повинен буду зробити вибір.
Який вибір?
- Що ти робиш? - Я заходжу.
- Ні, ти не підеш. - Я повинен.
Нео, Морфеус пожертвував собою, щоб витягнути тебе.
Тобі не можна туди повертатися.
Морфеус вважав мене тим, ким я не можу бути.
Що?
Я не Обраний, Трініті.
- Піфія мене цим теж порадувала. - Ні, ти маєш ним бути.
Вибач, але це не так. Я просто людина.
Нео, це не правда.
- Це не може бути правдою. - Чому?
Нео, це безумство. Морфеус у будинку під охороною військових.
І навіть якщо зумієш зайти всередину, його тримають агенти. Троє!
Я теж хочу повернути Морфеуса, але ти пропонуєш самогубство.
Ні... Це здається самогубством, але насправді це не так.
Не можу пояснити, чому.
Морфеус вірив і готовий був віддати за це життя.
Тепер я зрозумів. Тому я повинен йти.
- Чому? - Тому що я вірю.
У що?
У те, що зможу його визволити.
- Що ти робиш? - Іду з тобою.
- Ні, не йдеш. - "Ні"?
Дозволь мені сказати, в що вірю я.
Я вірю в те, що Морфеус означає для мене більше, ніж для тебе.
Я вірю, що якщо ти справді хочеш його врятувати, тобі потрібна моя допомога.
І оскільки я старший офіцер на цьому кораблі,
якщо тобі це не подобається я вірю, що ти можеш іти під три чорти.
У інше місце тобі не потрапити.
Тенк, завантажуй нас.
Хочу поділиться з вами відкриттям,
яке я зробив під час перебування тут.
Намагаючись класифікувати ваш вид,
я дійшов висновку,
що ви не ссавці.
Кожен ссавець на цій планеті...
інстинктивно знаходить рівновагу
з середовищем мешкання.
Але ви, люди, не такі.
Ви займаєте територію і розмножуєтеся...
доки всі природні ресурси не буде вичерпано.
Щоб вижити,
вам доводиться захоплювати нову територію.
На цій планеті є інший організм...
із схожими звичками.
Знаєте, який?
Вірус.
Люди - це хвороба.
Ракова пухлина планети.
Чума.
А ми - ...
ліки.
Отже, що тобі треба?
Окрім дива.
Зброя.
Багато зброї.
Нео, ніхто і ніколи не робив нічого подібного.
Тому і спрацює.
Чому не діє сироватка?
Можливо, ми задаємо неправильні питання.
Залиште нас.
Швидко.
Тримайся, Морфеус.
Вони йдуть за тобою. Вони йдуть.
Ви мене чуєте, Морфеус?
Я буду з вами...
чесний.
Я...
ненавиджу це місце,
цей зоопарк,
цю в'язницю,
цю реальність, називайте, як хочте.
Терпіти не можу!
Цей запах.
Таке почуття.
Що я просякнутий ним наскрізь.
Я...
відчуваю...
ваш сморід.
І кожного разу, коли я її відчуваю я боюся, що підчіплюю заразу!
Це огидно!
Чи не так?
Я повинен вибратися звідси.
Я повинен звільнитися.
Ключ в твоєму розумі.
Мій ключ.
Щойно Зіон буде зруйновано, необхідність у мені зникне.
Ви розумієте?
Мені потрібні коди.
Я повинен проникнути в Зіон,
а ти повинен пояснити мені, як.
Ти мені скажеш,
а інакше помреш.
Будь ласка, викладіть усі металеві предмети. Ключі, монети.
Отакої!
Підтримку!
Висилайте підтримку!
Ані руш!
Що ти робив?
Він не знає.
Не знаю чого?
АВАРІЙНИЙ СТОП
Здається, вони намагаються його врятувати.
Ложки немає.
Знайти і знищити!
Повторюю, на нас напали!
Допоможи!
Ти лише людина.
Спробуй, ухилися.
- Як ти це зробив? - Що?
Ти рухався, як вони. Ніколи не бачила, щоб рухалися так швидко.
Недостатньо швидко.
Можеш управляти цією штукою?
Поки що ні.
- Оператор. - Тенк, мені потрібна програма
пілотування вертольоту Б-212.
Поквапся.
Ходімо.
Ні.
Морфеус, вставай. Вставай, вставай.
Не дострибає.
Тримаю.
Я знав.
Він Обраний.
Тепер ти віриш, Трініті?
Піфія.
- Вона сказала мені... - Вона сказала тобі,
саме те, що тобі треба було почути. Це все.
Нео, рано чи пізно, ти, також як і я, усвідомлюєш, що...
знати шлях і йти по дорозі - ...
це не одне і те саме.
- Оператор. - Тенк.
- Як приємно вас знову чути. - Потрібен вихід.
Вже є. У підземці, станція Бальбоа.
- Хай йому біс! - Пошук закінчено.
- Ми знаємо, де вони. - Варта напоготові.
Наказую атакувати.
Вони ще не вийшли.
Ти перший, Морфеус.
Нео, я хочу тобі дещо сказати,
але боюся того, як це прозвучить.
Все, що передбачала мені Піфія - збулося.
Окрім цього.
Чого?
- Що за чортівня сталася? - Там агент.
- Відправ мене назад. - Не можу.
Містер Андерсон.
Біжи, Нео. Біжи.
- Що він робить? - Він починає вірити.
У вас патрони закінчилися.
У тебе теж.
Із задоволенням подивлюся, як ви помрете,
містер Андерсон.
Господи, він його вбиває.
Чуєте, містер Андерсон?
Це звук неминучості.
Звук вашої смерті.
Прощавайте, містер Андерсон.
Мене звуть...
Нео.
- Що сталося? - Не знаю. Я його втратив.
ЗАГРОЗА ВИБУХУ
От лайно.
Вартові.
- Скільки ще? - П'ять, може, шість хвилин.
Тенк, заряджай ЕМІ.
- Ми не можемо, поки він не вийшов. - Я знаю, Трініті. Не хвилюйся.
Він вибереться.
Пласка або...? Ні, просто...
Що за біс? Це мій телефон!
Цей хлопець вкрав мій телефон!
Ось він! Він біжить.
Пан Чарівник, віднеси мене звідси в біса!
Є старий вихід. На розі Вабаш і Лейк.
От лайно!
Допоможи! Потрібно трохи допомогти!
Двері.
Двері ліворуч.
Ні! Ліворуч!
Чорний хід.
ЧЕРВОНА ТРИВОГА
О ні!
Приїхали.
Він вибереться.
Пожежні сходи у кінці провулку, кімната 303.
ПОПЕРЕДЖЕННЯ: пробоїну
Вони всередині.
Скоріше, Нео.
Не може бути.
Перевір його.
Мертвий.
Прощавайте, містер Андерсон.
Нео, я більше не боюся.
Піфія передбачила мені,
що я закохаюся в чоловіка і він буде Обраним.
Отже ти...
не можеш померти.
Не можеш,
тому що я кохаю тебе.
Чуєш?
Я кохаю тебе.
А тепер вставай!
Ні.
Як?
Він - Обраний.
Я знаю, ви мене чуєте.
Тепер я вас відчуваю.
Я знаю, що ви боїтеся.
Боїтеся нас.
Боїтеся змін.
ПОШКОДЖЕННЯ СИСТЕМИ
Я не знаю майбутнього.
Я прийшов не для того, щоб сказати, чим усе закінчиться.
Я прийшов для того, щоб сказати, як все почнеться.
Зараз я покладу слухавку.
А потім покажу людям те, що ви не хочете їм показувати.
Я покажу їм світ,
світ без вас.
Світ без диктату і заборон, світ без стін і меж.
Світ, де можливо все.
Куди ми звідти відправимося -...
вибирати вам.