Așa că stați cu noi pentru că mai târziu în această după amiază,
vom fi destul de norocoși să vorbim cu Anna Scott,
de departe cea mai mare stea de la Hollywood.
Ultimul film al domnișoarei Scott este din nou în fruntea topurilor.
Desigur am văzut filmele ei...
și mereu am crezut că era... fantastică.
Dar, știi tu, de la un milion de mile de lumea în care trăiesc...
care este aici, în Notting Hill, partea mea favorită din Londra.
Aici e piața unde se vând toate fructele și legumele cunoscute de om.
Banane tari ca piatra, cinci pentru o liră!
Aici e salonul de tatuaje cu un tip afară care s-a îmbătat...
și acum nu-și mai aduce aminte de ce a ales "Îl iubesc pe Ken".
Coafezele radicale de unde toată lumea iese arătând ca păpușile Muppets,
chiar dacă vor sau nu.
Și deodată te trezești că-i weekend
și la răsăritul zorilor apar sute de prăvălii de niciunde,
umplând Portobello Road, până la poarta Notting Hill.
Și oriunde te uiți, mii de oameni cumpără milioane de antichități,
unele veritabile, iar altele... nu chiar veritabile.
Și grozav e că o mulțime de prieteni au ajuns în partea asta a Londrei.
Tony, de exemplu, arhitect ajuns bucătar șef,
care și-a investit recent toți banii pe care i-a câștigat într-un restaurant.
Și uite așa, aici e locul unde-mi petrec zilele și anii,
în sătucul ăsta din mijlocul orașului într-o casă cu ușa albastră
pe care eu și soția mea am cumpărat-o împreună înainte să mă părăsească
pentru un bărbat care arăta exact ca Harrison Ford...
și unde-mi petrec în mod ciudat jumătate din viață cu un colocatar numit...
Spike!
Bună. N-ai putea să mă ajuți luând o decizie extrem de importantă, nu?
E la fel de importantă ca și... să spunem anularea datoriilor lumii a treia?
Așa-i. În sfârșit, am întâlnire cu minunata Janine
și vreau să fiu sigur că aleg tricoul potrivit.
- Care sunt variantele? - Păi, așteaptă.
ÎMI PLACE SÂNGELE
Primul e ăsta. Tare, nu?
Da, dar s-ar putea să intuiască mai greu atmosfera romantică.
Ai dreptate. Nu dispera.
Dacă romantismul e ceea ce căutăm, cred că am exact ceea ce trebuie.
TRECI AICI
Da, din nou, s-ar putea să nu înțeleagă că te gândești chiar la iubirea adevărată.
Corect. Mai am unul.
Iubire adevărată, uite că vin.
Ești cea mai frumoasă femeie din lume.
Da. Da, ăsta-i... perfect.
Grozav. Mulțam.
- Urează-mi noroc. - Noroc.
Vrei să ne-o tragem?
Și asta era o altă zi de miercuri fără speranță,
în care mergeam cei o mie de metri prin piață spre serviciu,
ne bănuind că aceea va fi ziua care-mi va schimba viața pentru totdeauna.
Acesta este serviciul meu, apropo, micul meu magazin cu cărți de călătorie.
- 'Neața, Martin. - 'Neața, domnule.
În care, ei bine, se vând cărți de călătorie
și ca să fiu cinstit cu voi, niciodată nu se vând multe din astea.
Normal. Creșterea profitului din vânzările masive, se ridică la...
minus 347 de lire.
Să-ți aduc un capuccino?
- Știi, ușurează suferința un pic. - Da, da.
Mai bine o jumătate. E tot ce-mi pot permite.
Ți-am înțeles logica. Juma' de capucino vine chiar acum.
Pot să te ajut cu ceva?
Nu, mulțumesc. Doar... mă uitam.
Bine.
Cartea aceea nu este prea grozavă.
Doar în caz că răsfoind-o, te-ai gândi s-o cumperi. Ți-ai irosi banii.
Dar dacă Turcia e ceea ce te interesează,
aceasta, pe de altă parte, este foarte bună.
Cred că cel care a scris-o chiar a fost în Turcia, ceea ce ajută.
De asemenea este o întâmplare foarte amuzantă cu un chebap,
printre multele alte întâmplări amuzante.
Mulțumesc. Mă voi gândi la asta.
Sau într-o variantă mai mare, cu coperți cartonate, este...
Îmi cer scuze. Poți să mă scuzi o secundă?
Scuză-mă.
- Da? - Vești proaste.
Ce?
Avem o cameră de securitate în partea asta a magazinului.
Și?
Și te-am văzut punând cartea aceea în pantaloni.
- Ce carte? - Cea din pantalonii tăi.
N-am nicio carte băgată în pantaloni.
Sigur. Îți spun eu cum facem.
Voi chema poliția și dacă mă înșel cu "cartea băgată în pantaloni",
- îmi voi cere scuze. - Bun.
Și dacă... chiar aș avea o carte în pantaloni?
Păi, ideal ar fi, când mă întorc la tejghea,
să scoți "Ghidul Cadogan pentru Bali" din pantaloni...
și fie îl cureți și-l pui înapoi pe raft, fie îl cumperi.
Ne vedem într-o secundă.
Îmi pare rău.
Nu, este în regulă.
Voiam să fur una, dar acum m-am răzgândit.
Semnată de autor, văd.
Da, nu l-am putut opri.
Dacă ai găsi una nesemnată, sigur ar valora o avere.
- Scuză-mă. - Da?
Îmi puteți da și mie autograful dumneavoastră?
- Sigur. - Poftim.
- Care-i numele tău? - Rufus.
Ce scrie?
Asta-i semnătura mea. Și deasupra, scrie, "Dragă Rufus, locul tău e în închisoare".
Bună, asta.
- Vrei numărul meu de telefon? - Tentant.
Dar... nu. Mulțumesc.
O voi lua pe aceasta.
Bun, bun. Păi...
Până la urmă, dacă mă mai gândesc, poate că nu este chiar atât de rea.
De fapt, este un fel de operă clasică.
Fără istorii copilărești cu chebap pe care le găsești peste tot în zilele noastre.
Și știi ce?
Voi pune și una din acestea pe gratis.
Bune pentru, aprinsul focului,
ambalatul peștilor, chestii din astea.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
Capuccino, cum ați comandat.
Mulțumesc.
Nu știu dacă vei crede cine tocmai a fost aici.
Cine? Cineva faimos?
- Nu, nu, nu. - Nu?
N-ar fi incitant, mă gândesc, dacă cineva faimos ar intra în magazin?
Știi... și ar fi chiar nemaipomenit, de fapt...
dar odată l-am văzut chiar pe Ringo Starr.
- Unde era asta? - Strada Kensington High.
Cel puțin cred că era Ringo.
Putea fi și omul acela din "Scripcarul de pe acoperiș".
- Știi tu, Toppy. - Topol.
Da, așa-i. Topol.
De fapt, Ringo Starr nu... nu arată deloc ca Topol.
Da, dar era... era un pic cam departe de mine.
Așa că de fapt poate nu era nici unul dintre ei.
Da, presupun că da.
- Nu este o glumă clasică, nu? - Nu este una clasică, nu. Nu.
- Încă una? - Da. Nu.
Hai să ne facem de cap. Aș vrea un suc de portocale.
- Bine, mulțumesc. Salut. - Pe mai târziu.
La naiba!
- O, Doamne! - Ce prost sunt! Îmi pare atât de rău.
- Aici. Lasă-mă... - Ia-ți mâinile!
Chiar îmi pare rău. Stau chiar peste drum.
Am apă și săpun. Te-ai putea curăța.
Nu, mulțumesc. Vreau doar să ajung la mașină.
Am și un telefon. Cred că în cinci minute...
ai putea fi iar ca scoasă din cutie și înapoi pe trotuar.
Și nu în sensul de prostituție, evident.
În regulă. Ce înseamnă "chiar peste drum"?
- Spune-mi în metri. - 16 metri.
Aceea-i casa mea, acolo, cu ușa din față albastră.
Intră. Eu doar voi...
Bun. Așa. Intră.
Nu este chiar așa de curat, ca de obicei, mă tem.
Dar... baia este la etaj.
Și telefonul este chiar... aici, sus.
Aici. Dă-mi, dă-mi voie.
După colț. Drept înainte, chiar sus.
Nătărăule!
Ai vrea o cană de ceai înainte să pleci?
- Nu. - Cafea?
- Nu. - Suc de portocale?
Probabil că nu. Altceva rece?
Cola? Apă?
Vreo băutură dezgustătoare cu zahăr...
ce pretinde că are ceva de-a face cu fructele de pădure?
- Nu. - Ai vrea ceva de mâncare?
Ceva de ronțăit?
Caise înmuiate în miere?
De ce, nimeni nu știe, pentru că le face să nu mai aibă gust de caise...
și le face să aibă gust de miere,
și dacă ai vrea miere, ai cumpăra miere și nu caise.
Dar cu toate astea...
Sunt ale tale dacă le vrei.
Nu.
Întotdeauna spui "nu" la orice?
Nu.
Mai bine aș pleca.
Mulțumesc pentru ajutor.
Ești binevenită și, de asemenea, pot spune...
...minunată.
Am profitat de unica șansă de a spune asta.
După ce vei citi acea carte groaznică,
cu siguranță că nu te vei mai întoarce la magazin.
Mulțumesc.
Da. Plăcerea mea.
Așa că...
...mi-a făcut plăcere să te întâlnesc.
Ireal, dar... drăguț.
Scuze.
"Ireal, dar drăguț"? La ce naiba mă gândeam?
- Bună. - Bună.
- Mi-am uitat cealaltă sacoșă. - Așa-i.
Mulțumesc.
Îmi pare foarte rău în legătură cu expresia "ireal, dar drăguț".
- A fost dezastruoasă. - Este-n regulă.
Eu cred că "mierea și caisa" a fost chestia cea mai slabă.
O, Doamne. Colegul meu de apartament.
Îmi pare rău. Nu este nici o scuză pentru el.
- Hei. - Salut.
Mă duc până la bucătărie să iau ceva mâncare.
Apoi îți voi spune o poveste ce-o să-ți facă "biluțele" de mărimea stafidelor.
Poate ar fi mai bine să nu spui nimănui ce s-a întâmplat.
Așa-i. Așa-i. Nimănui.
Adică, îmi voi spune mie câteodată.
Dar nu-ți face griji. N-o să cred.
- La revedere. - La revedere.
Ceva nu este-n regulă cu iaurtul ăsta.
Nu este iaurt. Este maioneză.
Da. Așa merge, atunci.
Gata pentru festivitatea video de deseară?
Am câteva absolut clasice.
- Zâmbește. - Nu.
- Zâmbește. - N-am de ce să zâmbesc.
Bun.
În cam șapte secunde,
te voi întreba dacă te măriți cu mine.
Imaginează-ți.
Undeva în lume există un bărbat căruia-i este permis să o sărute.
Da, este...
...de-a dreptul fantastică.
- Aveți ceva cărți de Dickens? - Nu.
Mă tem că suntem un magazin cu cărți de călătorie. Vindem doar cărți de călătorie.
Așa-i. Dar noul thriller al lui John Grisham?
Nu, pentru că... este tot un roman, nu?
Așa-i.
Aveți "Winnie de pluș"?
Martin, ocupă-te de clientul ăsta.
Pot să vă ajut?
- Bună. - Bună.
Așa, de curiozitate...
de ce... porți aia?
Combinație de factori, de fapt. Nu mai am haine curate.
Niciodată nu vor fi, știi, decât dacă ți le speli.
Așa-i. E un cerc vicios.
Și mă uitam prin lucrurile tale,
și am găsit asta, și mi-am zis: "meserie".
Un pic cam... excentrici.
Cred că este ceva în neregulă cu ochelarii.
Nu, sunt cu dioptrii.
- Foarte meseriași. - Ca să pot vedea peștii cum trebuie.
Ar trebui să-i folosești mai des.
- Deci, ceva mesaje astăzi? - Da, am notat câteva.
Deci au fost două. Două mesaje? Așa-i?
Voiai să-ți notez toate mesajele?
Bun, care sunt cele pe care nu le-ai notat?
Nu. Le-am uitat complet.
Nu. Era unul de la mama ta.
Spunea să nu uiți de prânz și că iar o doare piciorul.
- Nimeni altcineva? - Absolut nimeni.
Deși dacă ne gândim la chestia asta obsesivă cu notatul tuturor mesajelor,
o fată americancă pe nume Anna a sunat acum câteva zile.
- Ce-a spus? - Păi, era ceva într-adevăr ciudat.
A spus: "Bună. Sunt Anna." Și apoi a spus: "Sună-mă la Ritz"...
și și-a dat un nume complet diferit.
- Care era? - N-am nici o idee.
Să-mi amintesc un nume mi-a fost deja destul de greu.
Nu, știu asta. Ea... ea a spus că...
Știu, că folosește alt nume.
Problema este că ea a lăsat mesajul colegului meu de apartament...
ceea ce a fost o foarte gravă greșeală.
Nu știu. Imaginați-vă cea mai tâmpită persoană întâlnită vreodată.
- Puteți faceți asta? - Da, domnule, o am în minte.
Acum dublați asta. Și ăsta este... cum să spun...
nemernicul cu care trăiesc.
Și nu-și poate aminti...
- Încearcă Flintstone. - Scuze, ce?
Cred că a spus că numele ei e Flintstone.
Nu cred că... dar Flintstone vă sună poate cunoscut?
- Vă fac legătura imediat, domnule. - O, Doamne.
Bună... Salut...
Alo?
Bună.
- Scuze. Sunt William... Thacker. - Da?
Noi... eu lucrez într-o librărie.
Ai făcut pe durul așteptând trei zile să mă suni.
Nu... Îți jur că n-am făcut pe durul niciodată în viața mea.
Colegul meu, pe care-l voi înjunghia de moarte, mai târziu,
nu mi-a transmis mesajul.
Nu știu. Poate aș putea veni la un ceai sau la altceva, mai târziu.
E cam aglomerație aici. Aș putea fi liberă pe la 16:00.
Bine. Bine. Grozav.
- Pa. - Da... Pa.
Clasă.
- Ce etaj? - Trei, vă rog.
Ești sigur că aici...
Da. Da. Sigur.
- Bună. Bună. Eu sunt Karen. - Bună.
Îmi pare rău. Lucrurile se mișcă un pic cam greu.
Aici e chestia. Vreți să veniți pe aici?
Pe aici.
Și ce crezi despre film?
Da, mi s-a părut fantastic. Mi s-a părut ca și...
"Close Encounters" combinat cu "Jean de Florette".
Sunt de acord.
Îmi pare rău. N-am reținut de la ce revistă sunteți.
- "Time Out". - Grozav.
Și dumneavoastră sunteți de la...?
"Cai și câini de vânătoare".
Numele meu e William Thacker. Cred că mă așteaptă.
Bine. Ia un loc și mă voi duce să verific.
Văd că... Văd că i-ați adus flori.
Nu.
Astea sunt pentru... bunica mea.
Este la spital chiar în josul străzii.
M-am gândit să prind doi iepuri deodată.
Sigur, așa-i. Absolut. Da. Da.
De care spital e vorba?
Vă supărați dacă nu-l voi spune?
Este mai degrabă o boală a bătrâneții.
- Spitalul îmi trezește amintiri... - Absolut. Sigur.
Da.
Da, domnule Thacker. Vreți să veniți pe aici.
În regulă.
Aveți cinci minute.
- Bună. - Bună.
Am adus astea, dar e limpede că...
Nu, sunt minunate. Sunt minunate.
Îmi pare rău că n-am sunat înapoi.
Toată chestia cu "două nume"...
A fost absolut prea mult pentru intelectul cât mazărea al colegului meu.
Nu, e o chestie stupidă pentru intimitate. Mereu aleg un personaj de desen animat.
Ultima oară am fost domnișoara Bambi.
- Totul este în regulă? - Da, mulțumesc.
Și dumneavoastră sunteți de la "Cai și câini de vânătoare".
- Da. - Bun.
Chiar așa? Mă rog...
Deci...
Voi începe, atunci. Se poate?
Bun.
Filmul este minunat și...
...mă întrebam dacă...
...v-ați gândit să aveți...
...mai mulți cai în el.
Păi, ne-ar fi plăcut,
dar era dificil, evident, să-i trimitem în spațiu.
În spațiu, da. Da, evident, foarte dificil.
Îmi pare atât de rău. Am intrat în camera de dincolo.
Mi-au băgat chestia asta în mână, n-am...
Nu, este vina mea. Am crezut că se va termina totul până acum.
Voiam doar să-mi cer cumva scuze pentru chestia cu sărutul.
Serios nu știu ce mi-a venit.
Și voiam să mă asigur că e în regulă legat de asta.
Da, da. Absolut în regulă.
Nu uitați că domnișoara Scott este dornică să vorbească de următorul ei proiect
care va fi turnat mai târziu, în vară.
Da, excelent. Excelent.
Și e vreun cal în acela?
Sau vreun câine de vânătoare. Cititorii noștri sunt interesați de ambele specii.
Acțiunea are loc pe un submarin.
Păi, ghinion.
Dar...
...dacă ar fi fost și cai,
i-ați fi călărit sau ați fi avut un cascador... dublură... om... ceva?
Sunt un imbecil total. Îmi cer scuze. Eu...
Asta e foarte ciudat. Este genul de lucruri care se petrec în vise,
nu în viața reală.
Adică, în visele bune. Este un...
Este un vis, de fapt, să te revăd.
Ce se întâmplă mai departe în vis?
Presupun că în vis...
în scenariul din vis... eu doar...
îmi schimb personalitatea, pentru că...
...poți face asta în vise și...
...mă apropii și sărut fata. Dar...
Timpul s-a scurs, mă tem. Ați obținut ce ați dorit?
- Aproape, aproape. - Poate o ultimă întrebare?
- Sigur. - În regulă.
Ești... ocupată deseară?
- Da. - Sigur, sigur.
- Intră. - Mi-a făcut plăcere să vă întâlnesc.
- Da, și eu pe dumneavoastră. - Ireal... dar drăguț.
Mulțumesc. Sunteți actrița favorită a celor de la "Cai și câini de vânătoare".
Dumneavoastră și Black Beauty... la egalitate.
Cum a fost ea?
- Fantastică. - Excelent.
Da... Stai puțin. A luat florile bunicii tale.
Da, da. Așa-i.
- Scorpia. - Domnule Thacker!
Dacă ați vrea să veniți cu mine, să trecem repede și pe la ceilalți ceilalți.
Ceilalți?
Domnul Thacker e de la "Cai și câini de vânătoare".
- Cum merge? - Foarte bine, mulțumesc.
Ia loc.
- V-a plăcut filmul? - Da, enorm.
- Ei bine, dă-i drumul. - Sigur.
V-a făcut plăcere să faceți filmul?
- Da. - Bun.
Va plăcut o anume parte?
Spuneți-mi dumneavoastră care parte v-a plăcut mai mult
și vă voi spune dacă mi-a plăcut să fac acea parte.
Mi-a plăcut partea din spațiu...
foarte mult.
V-ați identificat cu caracterul interpretat?
- Nu. - Nu.
De ce nu?
Pentru că joacă rolul unui robot psihopat carnivor.
Clasic.
Și... este primul tău film?
Nu. Este al 22-lea.
Bineînțeles. Vreun favorit dintre cele 22?
Când am lucrat cu Leonardo.
- Da Vinci? - DiCaprio.
Desigur.
Și ăsta-i regizorul tău italian favorit?
- Domnule Thacker. - Nu.
- Aveți o clipă? - Nu.
Bună.
Da...
Chestia ce trebuia făcută deseară, n-o voi mai face.
Le-am spus că va trebui să-mi petrec seara...
cu cel mai bun ziarist ecvestru britanic.
Grozav.
Fantastic. Asta e...
La naiba!
Este aniversarea surorii mele. Rahat. Trebuia să luăm cina.
- Este în regulă. - Nu. Sunt sigur că pot scăpa.
Nu, adică, dacă ești de acord, voi fi cea cu care vei merge.
Tu... Tu mă vei însoți...
la aniversarea surioarei mele?
- Dacă este în regulă. - Da, sunt sigur că e în regulă.
Prietenul meu Max gătește,
și în general e cunoscut drept cel mai groaznic bucătar din lume.
Dar, știi, ai putea ascunde mâncarea în poșetă sau așa ceva.
- Bine. - Bine.
- Vine cu o fată? - Miracolele se mai întâmplă.
- Și fata are un nume? - Nu știu. N-a spus.
Iisuse! Ce se petrece acolo?
O, Doamne!
Bună. Intrați. O criză mică de mâncare.
Bună! Scuze.
Gătitul bibilicii s-a dovedit mai complicat decât ne-am așteptat.
- Gătește o bibilică? - Mai bine nu întreba.
- Bună. - Bună.
Doamne, ești imaginea identică a...
Bella, ea este Anna.
- Sigur. - Bun, s-a terminat cu criza.
Max, ea este Anna.
- Bună. - Bună, Anna...
...Scott. Să te servesc cu niște vin.
Mulțumesc.
Răspund eu.
Roșu sau alb?
- Hei. - Bună.
- Da, la mulți ani. - Mulțumesc.
Uite, fratele tău a adus-o pe fata asta...
Bună, copii.
La naiba!
Hon, ea este Anna. Anna, ea e Honey. E surioara mea cea mică.
Bună.
Doamne. Ăsta este unul dintre momentele alea din viață...
când este posibil să fii într-adevăr meseriaș...
și eu sunt pe cale să ratez doar 100%.
Eu te ador complet și fără margini.
Și cred... că ești cea mai frumoasă femeie din lume.
Și, mai important, cred într-adevăr,
că într-o zi, am putea deveni cele mai bune prietene.
Deci, ce crezi?
Norocoasa de mine.
Ei bine, la mulți ani.
Mi-ai adus un cadou. Suntem deja cele mai bune prietene.
Mărită-te cu el. Chiar e un băiat drăguț. Atunci vom putea fi surori.
Mă voi gândi la asta.
Ăsta-i Bernie.
- Bună. - Bună. Scuze pentru întârziere.
Probleme din nou la serviciu.
- Milioane duse de râpă. - Bravo.
- Bernie, ea este Anna. - Bună, Anna. Încântat să te cunosc.
- Și eu pe tine. - Iepuraș dulce, la mulți ani.
- Bună, Bella. - Bună.
Este o pălărie. Nu trebuie s-o porți sau să faci ceva cu ea.
- Bună, Will. - Bună.
Bună.
- Bună. - Ce?
Vin, Bernie?
Nu te-ai culcat cu ea, nu?
Asta-i o întrebare de doi bani și răspunsul e, desigur, "nu comentez".
- "Nu comentez" înseamnă "da". - Nu, nu înseamnă asta.
- Te masturbezi? - Categoric "nu comentez".
- Vezi, înseamnă "da". - O, Doamne!
Și, spune-mi, Anna, cu ce te ocupi?
- Sunt actriță. - Splendid.
Și tu ce faci?
Acum sunt pe piața de capital, așa că, nu prea avem domenii comune.
Deși, am făcut niște chestii ciudate ca amator.
P. G. Wodehouse. Satire, din astea, știi tu.
"Ai grijă acolo, Vicar."
Întotdeauna mi-am imaginat că e o slujbă dură, actoria.
- Salariile sunt scandaloase, nu? - Ar putea fi.
Văd prieteni din universitate... băieți deștepți.
Sunt în branșă de mai mult timp decât tine.
Se chinuie pentru șapte, opt mii pe an.
Știi, asta nu-i viață.
- Ce fel de actorie faci? - Filme, îndeosebi.
Splendid. Bravo. Cum se plătește în cinematografie?
Adică, pentru ultimul film pe care l-ai făcut, cu cât te-au plătit?
Cincisprezece milioane de dolari.
Sigur.
Atunci, asta e... destul de bine.
Bun, cred că suntem gata.
Bella, poți să-mi spui unde pot găsi...
Scuze. Este la capătul coridorului pe dreapta.
Îți voi arăta.
Repede, repede. Vorbește foarte, foarte repede.
Ce faci aici cu Anna Scott?
- Anna Scott? - Da. Gura!
Ce, steaua de cinema?
- O, Doamne! - Ce?
- Doamne Dumnezeule. - Ce i-ai spus?
Nu cred asta. Intram în toaletă cu ea.
Încă vorbeam când a început să se descheie la pantaloni.
- A trebuit să-mi ceară să plec. - O, Doamne.
Și tu știai cine e?
Bineînțeles, dar el nu.
Păi, nu imediat, dar eu... m-am prins pe parcurs.
- Ce spui de bibilică? - Sunt vegetariană.
O, Doamne.
Și... cum e bibilica?
Cea mai bună bibilică pe care-am gustat-o vreodată.
Avându-te aici, Anna, a reieșit clar ceea ce suspectam de mult...
că suntem într-adevăr cea mai disperată grămadă de nerealizați.
- Rușine. - Nu spun că e un lucru rău.
De fapt, cred că este ceva cu care ne-am putea mândri.
Voi da ultima prăjiturică drept premiu...
...pentru cea mai tristă poveste a vieții de aici.
Începe tu, Bern.
Da, în regulă. Păi, evident, eu sunt cel mai trist, nu?
Adică, lucrez în oraș la o slujbă pe care n-o înțeleg
și toată lumea ajunge să fie promovată înaintea mea.
N-am mai avut o prietenă din... ei bine, din adolescență.
Și... nimănui nu-i place de mine.
Și dacă fălcuțele astea o să se facă mai durdulii, nici nu se va întâmpla.
- Prostii. Mie-mi place de tine. - Pe bune?
Da. Sau îmi plăceai înainte să te îngrași atât.
Vezi. Și dacă nu greșesc,
munca ta încă îți aduce o mulțime de bani...
pe când Honey câștigă 20 de pence pe săptămână...
autoflagelându-se în cel mai prost magazin de muzică din Londra.
Da! Și pe cap n-am păr, ci pene.
Și am niște ochi nostim de mari. Și sunt atrasă de oamenii cruzi.
Și, de fapt, nimeni nu se va însura cu mine, pentru că...
...sânii mei au cam început să se micșoreze.
- Vedeți, este incredibil de trist. - Dar pe de altă parte,
cea mai bună prietenă a ei este Anna Scott.
Asta-i adevărat. Nu pot nega asta. Ea are nevoie de mine. Ce pot să spun?
Și majoritatea membrelor ei se mișcă, pe când eu sunt înțepenită aici zi și noapte,
într-o casă plină de rampe.
Și ca să mai adaug și o traumă la invaliditatea mea,
m-am lăsat complet de fumat, plăcerea mea cea mai mare.
Și, adevărul este că...
...nu putem avea copii.
Belle.
C'est la vie.
Însă, suntem norocoși în multe privințe.
Dar cu siguranță merit prăjiturica.
Păi, nu știu ce să spun. Uită-te la William.
- Foarte nerealizat profesional. - Asta-i adevărat.
Divorțat. Era frumos înainte, dar acum s-a cam rotunjit.
Și cu siguranță n-o să mai audă de Anna de acum încolo
odată ce o să afle că porecla lui din școală era Pleoștitul.
Ai spus-o! Nu pot să cred! Ai spus-o.
Mulțumesc foarte mult. Mulțumesc. Cel puțin am luat ultima prăjitură, nu?
Așa cred, da.
Așteptați. Dar cum rămâne cu mine?
Pardon? Crezi că meriți tu prăjiturica?
Măcar să încerc, nu?
Va trebui s-o dovedești. Asta e o prăjitură foarte bună.
Am de gând să mă lupt pentru ea.
Țin dietă zilnic de când aveam 19 ani,
ceea ce de fapt înseamnă că sunt flămândă de o decadă.
Am avut o serie de iubiți nu prea drăguți, unul dintre ei mă bătea.
Și de fiecare dată când eram distrusă sentimental,
ziarele scriau despre asta ca și cum ar fi o distracție.
Și... au fost două operații, mai degrabă dureroase...
ca să ajung să arăt așa.
- Pe bune? - Pe bune.
Și într-o zi nu prea îndepărtată, frumusețea mea se va ofili,
și vor descoperi că nu pot juca
și voi deveni o tristă femeie de vârstă mijlocie...
care... seamănă un pic cu cineva care a fost faimoasă pentru o vreme.
Nu, frumoasă încercare, superbo, dar nu păcălești pe nimeni.
Nu.
Jalnic efort să înhați prăjitura.
- Mulțumesc pentru clipele minunate. - Sunt încântat.
- E o cravată frumoasă. - Acum minți.
Bun, așa e. Ți-am spus că nu sunt bună la interpretare.
- A fost minunat să vă întâlnesc. - Da, și noi pe tine.
Voi aștepta până vei pleca înainte să-i spun că ești vegetariană.
Nu!
- Noapte bună. - Îmi pare rău de chestia cu toaleta.
Ar fi trebuit să plec. Iar eu tot...
Sună-mă dacă vrei pe cineva cu care să mergi la cumpărături.
Știu o mulțime de locuri drăguțe și ieftine, nu că banii ar fi problemă...
A fost atât de drăguț să te întâlnesc.
- La mulți ani. - Mulțumesc.
- Ești un guru pentru mine în modă. - Scuze. Pot doar să...
- Mulțumesc. - Las-o.
- Noapte bună la toată lumea. - Pa.
Max, Belle, ne vom vedea în câteva zile.
- Mulțumesc tuturor. Sunați-ne. - Pa.
- Pa, Anna. - Ne mai vedem.
- Îmi plac filmele tale. - Pa, Hon.
Scuze. Întotdeauna fac asta când plec.
Este un lucru stupid. Îl urăsc.
- "Pleoștitul"? - Din cauza părului.
Are de-a face cu părul.
De ce e într-un scaun cu rotile?
Pentru că a avut un accident acum 18 luni.
Și treaba cu sarcina are legătură cu accidentul?
Știi, nu sunt sigur.
Nu știu dacă au încercat să facă vreun copil înainte de asta.
Vrei să...
Locuiesc chiar lângă...
Prea complicat.
E-n regulă.
Ești ocupat mâine?
- Credeam că trebuie să pleci mâine. - Trebuia.
Toate străzile din jur au aceste grădini misterioase între ele.
- Arată ca niște sătucuri. - Hai să intrăm.
Nu, asta-i ideea. Sunt sătucuri private.
Doar cei care trăiesc în jur au voie să intre.
Te supui unei reguli ca asta?
Dacă mă supun? Nu. Nu... Dar alții, da.
Eu fac doar ce vreau.
Așa...
Hop-așa.
Ce-ai spus?
- Nimic. - Ba da, ai spus.
- Nu, n-am spus. - Ai spus "hop-așa".
Nimeni nu spune, "hop-așa", nu? Adică, decât...
Nu există nici un "decât". Pentru că nimeni n-a mai spus "hop-așa" de 50 de ani.
Și chiar și atunci spuneau asta doar fetițele cu bucle blonde.
Exact. Așa-i. Și încă o dată.
Hop-așa.
Da, păi, este o boală. Este o chestie clinică.
Iau pastile și injecții. Și mi s-a spus că nu va mai ține mult.
- Bun, dă-te la o parte. - Nu cred că-i o idee bună.
Serios, e destul de înșelător. Anna!
Anna, nu. Este mai greu decât... Nu, nu e. Este ușor.
Hai, Pleoștilă.
Da.
În regulă.
Dumnezeule, asta ar putea fi foarte neplăcut.
La naiba.
Și ce anume din lume e în grădina asta să merite efortul?
Frumoasă grădină.
"Pentru June căreia-i plăcea această grădină."
"De la Joseph care întotdeauna a stat lângă ea."
Unii își petrec toată viața împreună.
Vino și stai cu mine.
La naiba!
- Mi-ai văzut ochelarii? - Nu, mă tem că nu.
Mare, mare aiureală! Ziua, ochelarii mei sunt peste tot.
Unde mă uit sunt o pereche de ochelari.
Dar când vreau să merg la cinema, dispar.
Este una dintre cruzimile vieții.
E comparabilă cu, să zicem, cutremurele din Estul Asiei sau cancerul testicular, nu?
La naiba. Atât e ora?
Mulțumesc că m-ai ajutat în chestia cu ochelarii.
Pentru puțin. I-ai găsit?
- Într-un fel. - Grozav.
Și cine a părăsit pe cine?
- Ea m-a părăsit. - De ce?
- A văzut prin mine. - Asta nu-i bine.
Poți s-o văd pe Anna Scott în fiecare zi.
Nu mi-a plăcut ultimul ei film. Adormeam cum se stingea lumina.
Mie nu-mi prea pasă cum sunt filmele.
Orice film cu ea este în regulă din partea mea.
Nu este genul meu. Îl prefer pe celălalt.
Știi tu, blondă, dulce.
Știi tu, ca și... Cum o cheamă?
Are orgasm de fiecare dată când ieși cu ea la o ceașcă de cafea.
Meg Ryan.
Nu, este prea integră. Chestia cu domnișoara Scott e că...
...are sclipirea aia în ochi.
Probabil de la droguri. Și-a petrecut mare parte din viață la dezintoxicare.
Oricum, este clar că ar tenta-o.
Vedeți, majoritatea fetelor, toate sunt, "Lasă-mă-n pace, amice".
Dar Anna chiar o caută.
Știți că în peste 50% din limbi,
cuvântul "actriță" este același și pentru "prostituată"?
De unde-ai scos asta?
Și Anna e cu siguranță chiar genul ăsta de actriță,
cu adevăr imoral pe care pur și simplu o-ntorci și o iei de la capăt.
- Bun, asta-i. Scuze. - Nu... Chiar n-are rost...
Îmi pare rău că vă deranjez, băieți, dar...
- Pot să vă ajut? - Da...
Aș fi vrut să n-aud conversația, dar am auzit-o.
Și, mă gândeam, știți...
Persoana de care vorbiți este una care există în realitate.
Și cred că probabil merită un pic mai multă considerație
decât să fie spurcată de niște panarame ca voi.
Hei, dispari, amice. Ce, ești tăticul ei?
- Îmi pare rău. - Nu, îmi place ce-ai încercat.
Înainte făceam și eu același lucru. De fapt...
Bună.
O, Doamne.
Voiam doar să-mi cer scuze pentru prietenul meu. Este foarte sensibil.
- Uite, îmi pare rău... - Nu, nu, lasă.
Este, știi... Sunt sigură că n-ai vrut să jignești.
Sunt sigură că a fost doar o tachinare prietenească.
Sunt sigură că aveți puțele de mărimea alunelor. Bucurați-vă de cină.
Tonul este chiar bun.
Nu trebuia să fac asta. Nu trebuia să fac asta!
- Nu, ai fost strălucită. - Sunt agresivă și proastă.
Ce fac eu cu tine?
Mă tem că nu știu.
Nici eu.
Am ajuns.
Da.
- Uite... - Vrei să urci?
S-ar părea că sunt... o mulțime de motive ca să n-o fac, așa că...
Chiar sunt o mulțime de motive.
Vrei să urci?
Îmi dai cinci minute?
- Bună. - Bună.
Faptul c-am ajuns aici e un lucru minunat.
- Trebuie să pleci. - De ce?
Fiindcă iubitul meu care era în America este, de fapt, acum, în camera cealaltă.
- Iubit? - Da.
- Iubito, cine e? - Este...
Room service.
Ce faci? Am crezut că purtați mereu hainele alea de pinguin.
De obicei, da.
Dar tocmai mă schimbasem să plec acasă.
Și m-am gândit să preiau și comanda asta ultimă.
Minunat. Dacă nu te superi, aș vrea și eu ceva.
Poți să-mi aduci niște apă cu adevărat rece?
Am să văd ce pot face.
- Plată, nu gazoasă. - Absolut. Rece ca gheața, plată.
Asta dacă nu e ilegal în Anglia servitul băuturilor sub temperatura camerei.
N-aș vrea să ajungi la închisoare doar pentru a-mi satisface pofta.
- Nu, sunt sigur că este-n regulă. - Mulțumesc.
Încă ceva. Dacă nu te superi, poți s-arunci farfuriile astea și să iei și gunoiul?
- Sigur. - Nu. Nu. Nu face asta...
Nu cred că este treaba lui să strângă.
Îmi pare rău. Îmi pare rău. Care este numele tău, omule?
Bernie.
Ascultă, Bernie.
Mulțumesc. Chiar apreciez asta.
Hei, tu...
Și, spune-mi. Spune-mi. Surpriză plăcută sau nu?
- Plăcută. - Ești așa o mincinoasă.
Urăște surprizele. Hei, ce vei comanda?
- Ce? - De la el. Ce vei comanda?
Nu m-am hotărât încă.
Nu exagera.
Nu vreau să se spună: "Uite-l pe actorul ăla faimos cu prietena lui cea grasă."
Ar trebui să plec.
Asta chiar e o situație foarte ciudată cu care mă confrunt.
Îmi pare atât de rău.
Nu știu... ce să spun.
Cred că de obicei se spune "la revedere".
Haide.
Deschide-te.
Sunt eu. Spikey...
Sunt în contact cu niște vibrații spirituale importante.
Haide. Aruncă tot pe mine.
Este o fată...
Vezi, primesc o vibrație feminină. Bun.
Vorbește, dragă prietene.
Ea este cineva care...
...nu poate fi a mea și...
E ca și cum aș fi luat din heroina iubirii și acum nu mai pot lua.
Ca și cum aș fi deschis cutia Pandorei și am dat peste necazuri înăuntru.
Da.
Amăgitor.
Am cunoscut o fată în școală pe nume Pandora.
N-am ajuns să-i văd cutia sau...
Sigur.
Sigur. Mulțumesc. Îmi ești de mare ajutor.
N-ai știut că are un iubit?
Nu...
De ce? Tu ai știut?
La naiba. Nu-mi vine să cred.
Toată viața mea e ruinată fiindcă nu citesc revista Hello.
Hai să recunoaștem. Asta e mereu o situație din care nu poți câștiga.
Anna este... o zeiță.
Știi ce se întâmplă cu muritorii care se încurcă cu zeii.
- Și-o iau? - De fiecare dată.
Dar nu dispera. Cred că am soluția problemelor tale.
- Chiar? - Numele ei este Tessa.
Lucrează la Departamentul de Contracte.
Părul, recunosc, are o freză cam demodată,
dar e strălucitoare și sărută ca o nimfomană înainte de condamnarea la moarte.
Se pare...
Acum... încearcă.
M-am rătăcit complet.
Este foarte dificil, nu? Peste tot scrie "Kensington".
Șoseaua Parcul Kensington. Grădina Kensington. Grădina Kensington al naibii de Parc.
- Tessa, ea e Bella, soția mea. - Bună.
- Ești într-un scaun cu rotile. - Așa-i.
Și el este William.
- Bună, William. - Bună.
- Max mi-a spus totul despre tine. - Da?
Da. Ești un băiat obraznic.
- Vin? - Da, te rog.
Haide, Willie. Să ne amețim.
- Roșu sau alb? - Roșu.
Keziah.
- Puțină carne de sitar? - Nu, mulțumesc. Mănânc doar fructe.
Ce înseamnă asta, mai exact?
Noi credem că fructele și legumele au sentimente
și credem că gătitul lor e o cruzime.
Mâncăm numai ce a căzut din copac sau tufiș,
care sunt, de fapt, moarte deja.
Da.
Sigur.
Deci morcovii ăștia...?
- Au fost uciși, da. - Uciși!
Bieții morcovi bătrâni. Asta e...
Asta-i de-a dreptul bestial.
Delicioasă cafea.
Îmi pare rău de miel.
Nu. Cred că a fost... chiar, știi, interesant.
Interesant înseamnă necomestibil.
De-a dreptul necomestibil. Da, ai dreptate.
Poate ne vom mai întâlni.
Da, da. Asta ar fi...
Ar fi minunat.
Pa.
Ei?
Perfect.
Absolut perfect.
Și?
Cred că ați uitat ce caz neobișnuit aveți voi doi aici.
Să găsești pe cineva pe care chiar să-l iubești și care să te iubească...
Adică, șansele sunt întotdeauna minuscule.
Uită-te la mine. Spre deosebire de american,
am iubit doar două fete, ambele dezastru total.
- Asta nu este corect. - Una dintre ele s-a căsătorit cu mine,
după care m-a părăsit mai repede decât ai putea spune "Indiana Jones".
Și cealaltă, caz în care ar fi trebuit s-o știu mai bine,
s-a întâmplat să se căsătorească cu cel mai bun prieten.
- Ea încă te iubește, totuși. - Într-un deprimant mod asexual.
N-am fost atrasă niciodată de tine, de fapt.
O, Doamne.
Te-am iubit. Erai teribil de amuzant, dar...
...toate sărutările alea în ureche.
Nu pot să cred. Este din ce în ce mai rău.
Mă voi trezi peste 30 de ani că încă mai stau pe canapeaua asta.
- Vrei să rămâi aici? - Da. De ce nu?
Tot ce mă așteaptă acasă e un galez care se masturbează.
- Noapte bună. - Noapte bună.
- Ne mai vedem. - Bine.
Vinovat. Foarte, foarte vinovat.
Așa se pare.
Starul de cinema Anna Scott într-un film porno.
Bună.
Pot să intru?
Intră.
Au fost făcute acum mulți ani.
Știu că era...
Dar eram săracă și se întâmplă de multe ori.
Asta nu este o scuză. Eu doar...
Dar să facă lucrurile mai rele,
pare ca și cum...
...cineva m-ar fi filmat.
Așa că ceea ce era o fotografie stupidă...
arată acum ca un film porno.
Fotografiile au fost vândute și sunt acum...
...peste tot.
N-am știut unde să merg.
Hotelul este înconjurat.
Știu că au trecut luni, dar...
Ăsta este locul potrivit.
Mulțumesc.
Sunt în Londra doar...
pentru două zile, dar cu ziarele voastre,
este cel mai rău loc unde pot fi.
Adică pozele astea sunt atât de oribile și sunt atât de difuze...
Mă fac să arăt ca...
Nu te mai gândi la asta.
O vom scoate la capăt.
Ce-ai vrea? Ceai?
O baie?
O baie ar fi grozavă.
Iisuse!
Minunat. Fantastic.
Magnific.
Tu trebuie să fii Spike.
- Bună. - Voiam doar...
...să verific.
Mulțumesc, Doamne.
Chiar îmi pare rău pentru ultima întâlnire.
Venise pur și simplu, fără să știu nimic.
De fapt, nici nu știam dacă n-o să repete gestul.
Nu mi se întâmplă prea des să am ocazia...
să duc farfuriile unui star mare de la Hollywood.
A fost emoționant pentru mine.
Și ce mai face?
Nu știu.
Am ajuns în punctul în care...
nu-mi pot aminti niciun motiv pentru care eram împreună.
Iar tu cum stai cu dragostea?
Asta da întrebare!
N-am nici un răspuns interesant.
M-am gândit la tine.
Doar că de fiecare dată când încercam să păstrez...
...orice fel de relație normală cu o persoană care era...
...normală, a ieșit un dezastru.
Ascultă, apreciez asta. Absolut.
Și ce-i ăsta, un film pe care-l faci?
Încep în L.A., marți.
Vrei să te ajut cu replicile?
Ai vrea? Fiindcă sunt doar vorbe.
Dă-l încoace.
Așa. Acțiunea, în mare?
Sunt ofițer începător dificil, dar strălucit...
care în 20 de minute trebuie să salveze lumea de la un dezastru nuclear.
Foarte bine, până aici.
"Ordin de la Comandament. Vrei să-i trimit la H.K.?"
"Nu. Întoarce patru T.R.S. și spune-le că avem nevoie de raportul radar..."
"înainte ca K.F.T. să se întoarcă la 19:00".
"Apoi anunță Pentagonul că vom avea nevoie de Black Star de la 10:00 până la 12:15."
Și dacă spui ceva despre câte greșeli am făcut, te bombardez cu măsline.
Foarte bine, Căpitane. Voi trece peste asta.
Mulțumesc.
- Câte greșeli am făcut? - Unsprezece.
- La naiba. "Și, Wainwright..." - Cartwright.
"...Cartwright, Wainwright, oricum o fi numele lui,"
"i-am promis micului Jimmy că voi fi acasă de ziua lui,"
"așa că ai putea să-i trimiți un mesaj că s-ar putea să întârzii?"
"Sigur. Și... micul Johnny?"
- Numele fiului meu este Johnny? - Da.
- "Atunci trimite-i și lui un mesaj". - "Voi face tot ce pot, Căpitane,"
"dar nu pot promite nimic."
Și Cartwright pleacă.
- Ce crezi? - Captivant. Nu e Jane Austen,
sau Henry James, dar este... captivant.
Crezi c-ar fi mai bine să joc ceva de Henry James?
Cred c-ai fi minunată jucând ceva de Henry James.
Dar scenaristul ăsta... scenariștii... sunt și ei ai naibii de buni.
Nu vei auzi niciodată pe cineva din "Aripile porumbelului" spunând,
"anunță Pentagonul că vom avea nevoie de Black Star."
Pentru mine cartea e foarte slabă din cauza asta.
Nu pot să cred că ai pictura asta.
Îți place Chagall?
Da.
Simte cum ar trebui să fie iubirea...
plutind pe un cer albastru închis.
Cu un țap, cântând la violoncel.
Da.
Fericirea nu e fericire fără un țap cântând la violoncel.
Ai picioarele mari.
Da. Da, întotdeauna le-am avut.
Știi ce se spune despre oamenii cu picioare mari.
Nu... Ce se spune?
Dacă ai piciorul mare, tot mare îți este și...
...pantoful.
Lucrul care este cel mai iritant...
e că acum sunt atât de severă când vine vorba de clauzele despre nuditate.
Ai... clauze în contract despre nuditate?
Absolut.
"Poți să-ți arați crestătura de deasupra feselor, dar nu și fesa."
Sau "dacă e folosită o dublură pentru a-i arăta fundul..."
"artistul trebuie să fie consultat întotdeauna."
- Ai o dublură pentru fund? - Aș putea avea, da.
Sunt oamenii tentați să aleagă pentru funduri mai frumoase decât au?
Da. Eu aș fi. Este o chestie importantă.
Ar fi o slujbă dată naibii, nu? Ce-ți treci în pașaport?
"Profesia: fundul lui Mel Gibson."
De fapt, Mel își pune propriul fund la muncă.
- Desigur. - De ce n-ar face-o?
- Absolut. - Este delicios.
Ce, înghețata sau fundul lui Mel Gibson?
Amândouă. În mod egal.
Dar nu le-ai linge pe amândouă neapărat?
Păi, asta-i cam acrișoară.
Și fără păr.
Și...
...dormitorul. Aici sunt cearceafuri curate.
Astăzi a fost o zi bună,
care în circumstanțele astea a fost...
...neașteptat.
Mulțumesc.
Oricum...
...e ora de mers în pat.
Sau pe canapea!
Noapte bună.
O, Doamne.
Alo?
Bună.
- Spike. - Mă întreb dacă putem discuta ceva.
- Sigur. - Nu vreau să mă bag,
dar tocmai s-a despărțit de iubitul ei, nu-i așa?
- Poate. - Și este în casa ta.
- Da. - Și s-a atașat bine de tine.
- Da. - Păi, n-ar fi, poate,
o bună ocazie să...
...te culci cu ea?
Spike, pentru binele lui Dumnezeu. Are necazuri. Revino-ți.
Crezi că nu e momentul potrivit. Destul de corect.
- Te superi dacă încerc eu? - Spike!
- Bine. - Vorbim dimineața.
Bine. S-ar putea să fie prea târziu, dar e bine.
Te rog, cară-te!
- Bine. În regulă. - Nu. Nu, nu!
Așteaptă! Credeam că ești altcineva.
Credeam că ești Spike. Sunt încântat că nu.
Ce?
Nimic.
Îmi dau seama cât de...
...ireal este că-mi permiți să te văd goală.
- Tu și toată lumea din țara asta. - Doamne, îmi pare rău.
Ce este chestia asta la bărbați legată de nuditate?
Mai ales legată de sâni.
Cum puteți fi așa de interesați de ei?
Dar, serios, sunt doar sâni.
Fiecare a doua persoană din lume îi are.
Mai mult decât atât, când te gândești la asta. Meat Loaf are o foarte frumoasă pereche.
Dar arată ciudat.
Sunt pentru lapte. Și mama ta îi are.
Ai văzut mii. Ce-i toată frământarea asta?
De fapt, nu știu cu adevărat ce este.
Stai să mă uit puțin la ei.
Nu, nu. Nu știu.
Rita Hayworth spunea:
"Ei se culcă cu Gilda, dar se trezesc cu mine."
- Cine era Gilda? - Rolul ei cel mai celebru.
Bărbații se culcau cu visul
și nu le plăcea când se trezeau cu realitatea.
Așa simți și tu?
Ești mai încântătoare în dimineața asta decât ai fost vreodată.
Mă întorc imediat.
Micul dejun la pat.
Sau o gustare, sau prânzul, sau așa ceva.
Doamne.
Pot să rămân puțin mai mult?
Rămâi pentru totdeauna.
Bine. Am uitat gemul.
Eu aduc gemul, tu du-te la ușă.
Iisuse Hristoase.
Ce?
Ce este?
- Nimic, de fapt. - Pui ceva la cale.
Anna, nu, te rog!
Dumnezeule. Și au o fotografie cu tine îmbrăcat așa.
Da.
Dezbrăcat așa, da.
- 'Neața, dragilor. - Sunt eu. Presa este aici.
Nu, sunt cu sutele.
Planul meu strălucit, n-a fost așa de strălucit. Știu.
Știu. Știu. Să trecem peste asta.
La naiba.
- Eu n-aș ieși afară. - De ce nu?
Crede-mă pe cuvânt și atât.
Cum arăt? Nu rău.
Deloc rău. Chiloți bine aleși, aș spune.
Puicuțelor le place culoarea gri.
Fese tari și drăguțe.
Ce faci?
Ce crezi că fac?
- Nu știu ce s-a întâmplat. - Eu știu.
Părosul tău prieten a crezut că face niște parale spunând ziarelor unde sunt.
- Nu-i adevărat. - Chiar așa?
Toată presa britanică s-a trezit dimineață gândind: "Știu unde este Anna Scott."
"Este în casa aceea cu ușa albastră din Notting Hill."
Și apoi ai ieșit în blestemata ta de lenjerie de corp!
Și eu am ieșit în blestemata mea de lenjerie.
- Ieși afară! - Scuze.
- Îmi pare atât de rău. - E un dezastru incredibil.
Vin la tine să mă pun la adăpost de toate bârfele astea
și nimeresc în asta din nou.
Pentru numele lui Dumnezeu, am un iubit!
- Ai? - Cel puțin asta cred ei.
Și acum, mâine vor fi poze cu tine în orice ziar de aici până în Timbuktu!
Știu asta, dar... hai să ne calmăm.
Nu. Tu să te calmezi! E o situație perfectă pentru tine, nu?
Investiție minimă, publicitate maximă.
Oriunde vei merge, lumea va spune: "Bravo ție."
"Te-ai culcat cu actrița aia. Am văzut pozele."
- Asta-i cumplit de nedrept. - Astea-s ale tale.
Poate te va ajuta măcar în afaceri.
"Cumpărați o carte plictisitoare despre Egipt de la tipul care i-a tras-o Annei Scott."
Oprește-te! Oprește-te! Te implor!
Calmează-te. Ce zici de o ceașcă de ceai?
Nu vreau o blestemată de ceașcă de ceai.
Vreau doar să merg acasă.
Spike, vezi cine e și pune-ți niște haine, pentru numele lui Dumnezeu.
Mi se pare a fi un șofer.
Spike îți datorează o cină scumpă sau o vacanță,
depinde cât l-a dus capul să ceară pe trădarea lui.
Nu este adevărat. Așteaptă puțin.
Ăsta e un comportament nebunesc.
Nu putem pur și simplu să râdem de asta?
Serios. Sunt o mulțime de lucruri, pe lângă care asta nu mai contează.
Următorul lucru pe care-l va spune e că sunt oameni care flămânzesc în Sudan.
Păi, sunt, dar nu e nevoie să ajungem cu gândul până acolo.
Cea mai bună prietenă a mea a alunecat pe scări, și-a rupt coloana,
și acum este într-un scaun cu rotile pentru tot restul vieții.
Tot ce-ți cer este o evaluare normală a situației.
Ai dreptate. Desigur, ai dreptate.
Doar că eu am avut de-a face cu gunoiul ăsta de zece ani.
Tu o trăiești de zece minute.
Perspectivele noastre sunt foarte diferite.
Ziarele de azi vor fi hârtiile de mâine din coșul de gunoi.
- Ce? - Știi tu.
Este doar o zi.
Mâine, ziarele de azi vor fi toate aruncate.
Chiar nu înțelegi.
Povestea asta va fi îndosariată.
De fiecare dată când cineva va scrie ceva de mine, vor scormoni fotografiile astea.
Ziarele durează la nesfârșit.
Voi regreta asta la nesfârșit.
Sigur.
Eu voi simți altceva...
...dacă nu te deranjează și...
...voi fi mereu fericit că ai trecut pe aici.
Dar, probabil ai dreptate.
E mai bine să pleci.
Tu ai fost?
Poate am spus câtorva prieteni jos la bar.
Sigur.
Am ceva pentru tine. Ceva ce te va face să mă iubești atât de mult,
încât vei vrea să mă îmbrățișezi în fiecare zi pentru restul vieții mele.
Uimește-mă, ce este?
Numărul de telefon al agentului Annei Scott din Londra...
și al celui din New York.
Ascultă, te gândești la ea tot timpul. Acum o poți suna.
Da. Minunat. Mulțumesc.
Ne vedem deseară. Bună, Marty. Sexi haină!
Alo! Vreau să țin un discurs.
Nu mă voi ridica fiindcă nu pot, evident.
Exact acum un an, acest om de aici a pornit cel mai rafinat restaurant din Londra.
- Da, da, da. - Mulțumesc foarte mult.
Din păcate, nimeni n-a venit vreodată să mănânce aici.
A fost o mică sincopă.
Și așa trebuie să facem față faptului că de săptămâna viitoare,
trebuie să ne găsim alt loc unde să mâncăm.
Vreau doar să-i spun lui Tony: n-o lua ca pe ceva personal.
Cu cât mă gândesc mai mult la lucruri, cu atât nu văd nici un sens în viață.
Nimeni nu știe de ce unele lucruri merg, iar altele nu.
De ce unii suntem norocoși...
- Iar alții... - ...sunt concediați.
- Ce? - Nu!
Da, se pare că vor schimba tot mecanismul...
mult mai mult către piețele emergente.
Și, desigur, am fost de rahat, așa că...
Un toast pentru Bernie... cel mai slab broker din lume.
Vă mulțumesc. Și pentru Tony, cel mai slab șef de restaurante.
- Tony și Bernie. Amândoi de rahat... - Îngrozitori amândoi.
În felul lor deosebit.
Dacă tot este seara anunțurilor,
am și eu unul.
Am hotărât să mă logodesc.
Mi-am găsit un drăguț, zvelt și fără de pereche cetățean...
care știu că mă va face fericită pentru tot restul vieții mele.
Așteaptă o secundă. Adică, eu...
Sunt fratele tău. Nu știu nimic despre asta. Este...
Nu știu... Câștigă ceva?
Este un artist... cu perspective strălucite.
- E un secret pe care mi l-ați ascuns. - Nu, jur!
Apropo, de tine e vorba.
- Eu? - Ce crezi?
Păi, da.
Meserie.
Scuzați. Mai sunt și alte anunțuri?
Ei bine, da.
Simt că trebuie să mă scuz față de toți...
pentru comportarea mea din ultimele șase luni.
Am fost, după cum știți, într-un fel, distrus.
Nu-i complet adevărat. Sunt oameni morți care sunt într-o formă mai bună.
Dar vreau doar să clarific că am făcut o cotitură,
și de aici înainte intenționez să fiu absolut fericit.
Dumnezeule! Sunt îngrozitor de beată.
Vino aici.
Deci ai alungat fantoma?
Cred că da.
Nu-ți mai pasă câtuși de puțin de faimoasa fată?
Nu.
Nu, nu cred.
Asta înseamnă că nu te va înnebuni faptul că ea s-a întors în Londra...
ținându-și strâns Oscar-ul în mână
și putând fi găsită în majoritatea zilelor, filmând în Hampstead Heath.
O, Doamne, nu.
Deci încă n-ai terminat cu ea, de fapt.
- Pot să vă ajut? - Da, eu...
- O caut pe Anna Scott. - Știe că veniți?
Nu. Nu, nu știe.
- Mă tem că nu vă pot lăsa înăuntru. - Sigur.
Adică, sunt, de fapt, un prieten. Nu sunt vreun fan înnebunit, dar...
- Nu, de fapt... - Nu vă pot lăsa, domnule.
Bună, asta este...
Am aflat că ești aici abia ieri.
- Voiam să te sun, dar... - Anna.
Da?
Lucrurile nu merg prea bine și este ultima noastră zi.
Absolut, da. Ești în mod clar foarte ocupată.
Dar dacă... dacă ai putea aștepta,
sunt... lucruri de spus.
Bine.
Bea ceai. E destul ceai.
Vino și aruncă o privire.
Ești fan al lui Henry James?
- Este un film după Henry James? - Da.
El e Harry.
Îți vom da o pereche de căști să poți auzi dialogul.
- Mulțumesc foarte mult. - Nici o problemă.
- Bună. - Bună. Să-i dăm drumul.
- Volumul e pe lateral. Luați un loc. - Mulțumesc.
Suntem într-o țară înnorată. Nu vom termina asta azi.
Va trebui. Trebuie să fiu joi în New York.
Nu te mai da rotundă. Dumnezeule, ăla-i un fund enorm.
- Nu ascult așa ceva. - Dar în mod serios, nu este drept.
Sunt atât de mulți adolescenți ce suferă de anorexie,
iar fata aceea are un fund că l-am putea împărți cu cel puțin...
încă zece femei și tot i-ar fi mare.
Mă gândeam, uitându-mă la ceva atât de drăguț,
că tu și osoasa ta scuză pentru un fund
ar face mai bine dacă și-ar ține gura.
Și acum înapoi la treabă. Sfârșitul scenei.
Te întreb când le spui tuturor și tu spui...
"Mâine va fi numai bine."
Și atunci eu... Sigur. Bine.
Spune, cine e flăcăul ăla sfios cu care te-am văzut vorbind?
Nimeni.
Doar un tip din trecut. Eu...
E o situație un pic jenantă. Nu știu ce face aici.
Desigur.
Mulțumesc. Trebuie să...
Oricând.
Doamnelor și domnilor, puteți să treceți la primele poziții?
Pe primele voastre poziții!
Nu-mi place să te deranjez când rezolvi registrele,
dar e un pachet pentru tine.
Martin, serios. Nu poți s-o faci singur?
Dar, vezi, nu este pentru magazin. Este pentru tine.
Sigur. Bine.
Spune-mi, dacă angajez o zdreanță, ar trebui s-o plătesc tot atât de mult ca pe tine?
Bună.
Ai dispărut.
Da... da...
A trebuit să plec. N-am vrut să deranjez.
- Cum ai mai dus-o? - Bine, bine. Mai totul la fel.
Cum se schimbă legea, Spike și cu mine ne vom căsători imediat.
Pe când tu ești uimitoare.
- Premii, glorie... - Nu.
E totul un nonsens, crede-mă.
N-am idee cât de fără sens era, dar...
fără sens este totul.
Ieri a fost ultima noastră zi de filmări, așa că... plec.
Dar...
Am adus asta de acasă pentru tine
și m-am gândit să ți-o dau.
Mulțumesc.
- Ar trebui s-o... - Nu.
N-o deschide acum. M-aș simți prost.
Mulțumesc. Nu știu pentru ce este, dar îți mulțumesc oricum.
De fapt, îl aveam în apartament, și m-am gândit că...
Dar când să ți-l dau, n-am știut cum să te sun,
după ce m-am comportat atât de rău.
De două ori.
Așa că am tot rămas în hotel.
Atunci ai venit și... mi-am închipuit...
Treaba este că...
Ce? Care-i treaba?
Nici să nu te gândești la asta. Ieși afară imediat.
- Ieși afară. - Bine.
Îmi pare rău.
Ce spuneai?
Da.
Trebuie să plec azi, dar...
...mă întrebam, dacă n-ar fi trebuit,
dacă m-ai fi putut lăsa să te mai văd din când în când,
sau... mai des, poate.
Să vezi dacă n-ai putea să mă placi din nou.
Dar ieri, actorul acela te-a întrebat cine eram
și tu m-ai desființat din câteva cuvinte.
Am auzit.
Aveai microfon. Eu aveam căști.
Te aștepți să spun adevărul despre viața mea...
celui mai indiscret om din Anglia?
Scuză-mă.
Este mama ta la telefon.
Vrei să-i spui că o voi suna eu?
Am încercat de fapt tactica asta, dar a spus că i-ai mai zis odată asta,
și au trecut acum 24 de ore,
iar piciorul care era purpuriu este acum negricios la culoare.
Sigur, sigur. Da. La momentul potrivit, ca întotdeauna.
Martin, ai tu grijă pentru o secundă.
Da. În regulă.
Pot să spun...
că eu cred despre "Fantoma mea iubită" că a fost cel mai minunat film.
- Chiar așa? - Da.
Întotdeauna m-am întrebat...
...cum e Patrick Swayze în realitate.
Nu pot să spun că-l știu pe Patrick chiar atât de bine.
Nu era prea prietenos în timpul filmărilor?
Sunt sigură că era prietenos cu Demi Moore care a jucat cu el în "Fantoma mea iubită".
Da, așa-i. Scuze.
Întotdeauna am fost cam nătărău.
Oricum...
Mi-a plăcut să te întâlnesc.
Sunt un mare, mare fan al dumneavoastră.
Și al lui Demi, desigur.
Îmi pare rău.
Nu-i nimic.
Întotdeauna ia o pauză juriul când se duce să-și stabilească verdictul.
Anna, uite...
Sunt un tip cam sensibil,
nu prea des îndrăgostit.
Dar...
Pot să spun doar "nu"
la cererii tale drăguțe și s-o lăsăm așa?
Da.
Bine. Desigur. Eu...
Desigur.
Atunci, eu voi pleca. Mi-a părut bine să te văd.
Problema este că...
...cu tine sunt într-un adevărat pericol.
Pare a fi o... situație perfectă,
dincolo de temperamentul tău nebunesc, dar...
inima mea relativ neexperimentată ar putea, mă tem, să nu...
se refacă, dacă aș fi...
din nou dată deoparte, așa cum mă aștept să fie.
Sunt prea multe fotografii cu tine, prea multe filme.
Tu vei pleca și eu aș fi,
ei bine, terminat, de fapt.
Ăsta este un "nu" adevărat, nu?
Trăiesc în Notting Hill. Tu trăiești în... Beverly Hills.
Oricine din lumea asta știe cine ești.
Mama mea are probleme să-mi țină minte numele.
Bine.
Bine. O decizie bună. O decizie bună.
Chestia cu faima nu este, de fapt, adevărată, știi?
Și nu uita că...
și eu sunt doar o fată...
care stă înaintea unui băiat...
rugându-l s-o iubească.
La revedere.
Deci, ce credeți? Bună mișcare?
Da, bună mișcare.
Adică, la urma urmei, nu e cu nimic așa deosebită.
Am văzut-o dându-și pantalonii jos,
și am văzut clar niște celulită acolo jos.
Bună decizie, da.
Toate actrițele sunt la fel de nebune ca șerpii.
Tones, tu ce zici?
Niciodată n-am întâlnit-o și nici n-o vreau.
Minunat. Max?
Absolut. Niciodată să n-ai încredere într-o vegetariană.
Grozav. Mulțumesc. Minunat.
Am fost chemat și am venit. Ce e?
William tocmai i-a dat papucii Annei Scott.
Scrântit tembel!
Nu, nu, nu... E un pic cam sensibil acum.
Pictura aceea nu e originalul, nu?
Știi, cred că ar putea fi, da.
Dar spunea că vrea să iasă cu tine.
- Da. - Păi, drăguț.
Ce?
Știi tu...
Oricine ar spune că vrea să iasă cu tine este destul de grozav, nu?
Era...
într-un fel... dulce, de fapt.
Adică, știu că este actriță și toate alea...
așa că ar putea... arunca o replică, dar...
a spus că ar putea fi oricât de faimoasă,
dar în același timp ar fi...
doar o fată...
care stă înaintea unui băiat...
rugându-l... s-o iubească.
Ce dobitoc. Am luat decizia greșită, nu?
Da.
Max, cât e de rapidă mașina ta?
Noroc!
Dacă ne stă cineva în cale, am câteva chestii nucleare.
- Unde? - La tot ce pot să mă gândesc e Ritz.
- Unde-i Bella? - Nu vine.
- La naiba. Bernie, în spate. - Ce?
Max, e în regulă.
Haide, iubito.
Pe unde o iei?
Pe strada bisericii Kensington, apoi Knightsbridge, apoi Hyde Park Corner.
- Nu, aiurea. Du-te pe Bayswater. - Așa-i. Apoi Park Lane.
Nu, direct prin șoseaua Cromwell, apoi stânga.
Nu!
Opriți-vă! Eu voi hotărî traseul. În regulă?
Scuze, Max.
James Bond niciodată n-a trebuit să se confrunte cu rahaturi de-astea.
Întoarce la dreapta! La dreapta!
- Nu pot. Este sens unic. - Întoarce în loc.
La naiba. Țineți-vă.
Minunat!
La naiba, e distractiv!
Scuze.
Bună. Domnișoara Scott stă aici?
- Nu, domnule. - Dar domnișoara Flintstone?
- Nu, domnule. - Bambi?
- Nu, domnule. - Sau...
Nu știu. Beavis sau Butt-head?
Nu, domnule.
Mulțumesc. Mulțumesc.
A fost o domnișoară Pocahontas,
dar a plecat cam acum o oră.
Cred că ține o conferință de presă la Savoy...
înainte de a pleca în America.
Trebuie să decolăm.
Aveți mesaj pentru Takiama?
Voi verifica, domnule.
M-am săturat de asta până peste cap.
Stai! Stai! Stai! Rămâi acolo! Du-te! Du-te!
Stai așa!
Haide! Nu! Așteaptă! Așteaptă acolo!
Haide! Haide! Așteaptă!
Dă-i drumul! Treci, treci!
Tu ești eroul meu!
Jos, băiete.
Scuzați-mă.
- Da? - Unde este conferința de presă, vă rog?
- Sunteți un membru acreditat al presei? - Da.
- Poftim. - Aia e de la Blockbuster Video, domnule.
Așa-i. Lucrez pentru revista lor internă.
- "Filmele sunt afacerea noastră". - Îmi pare rău, domnule.
- El este cu mine. - Și dumneavoastră sunteți...?
Cea care scriu un articol despre cum se poartă hotelierii cu oamenii invalizi.
Desigur, doamnă. Este în Lancaster Room.
Mă tem că s-ar putea să fie cam târziu.
Fugi!
Asta înseamnă că domnișoara Scott nu va face publicitate următorului ei film?
Nu, categoric nu înseamnă asta.
Ea se va ține de toate angajamentele pe care le are.
Doar că nu va mai face altele pentru anul următor.
Când va fi lansat filmul?
Pe moment, planul este să lansăm filmul în America...
înainte de sfârșitul toamnei
și aici în preajma Crăciunului sau la începutul celuilalt an.
Așa! Dominic.
Anna, și atunci cât timp vei mai sta în Marea Britanie?
Nu mult. Plec deseară.
Și de aceea trebuie să încheiem, așa că, vă rog, ultimele întrebări.
Da. Doamna de acolo.
Este decizia dumneavoastră de a lua pauză de un an legată de...
zvonurile privindu-l pe Jeff și domnișoara lui actuală?
- Categoric nu. - Credeți zvonurile?
Ei bine, de fapt nu mai este treaba mea.
Deși aș spune, din experiență, că zvonurile despre Jeff tind să se adeverească.
Da. Ultima dată când ați fost aici, au existat niște fotografii...
făcute dumneavoastră împreună cu un tânăr englez.
Deci, ce s-a întâmplat acolo?
Era doar un prieten. Suntem încă prieteni, cred.
Bun...
Da. Domnul în cămașă roz.
Da... Domnișoară Scott...
Ar fi posibil în alte circumstanțe...
ca voi doi...
să fiți mai mult decât buni prieteni?
Am sperat că ar fi, dar nu, mi s-au dat asigurări că nu sunt.
- Dar ce-ați spune dacă... - Scuze. Doar încă o întrebare, vă rog.
Nu, este în regulă. Ce spuneai?
Mă întrebam, dacă...
persoana asta s-ar răzgândi...
Thacker. Numele lui e Thacker.
Mulțumesc, mulțumesc.
Mă întrebam dacă...
domnul Thacker ar realiza că a fost un neghiob smintit...
și ar cădea în genunchi și... v-ar implora să vă răzgândiți,
ce-ați face, atunci?
V-ați răzgândi?
Da, cred că da.
Asta este o veste foarte bună.
Cititorii de la "Cai și câini de vânătoare" vor fi absolut încântați.
Bine. Dominic, dacă ai vrea să mai pui o dată întrebarea ta?
Da? Anna, cât timp intenționezi să rămâi în Anglia?
Nedeterminat.
- Ce s-a întâmplat? - A ieșit bine.