Мутацията е ключът към еволюцията.
Тя ни превърна от едноклетъчен организъм
в доминиращ вид на планетата.
Еволюцията е бавен процес, отнемащ хиляди години.
Но на няколкостотин хилядолетия еволюцията прави гигантски скок.
Х-МЕН
Полша, 1944 г.
Меридиан, Мисисипи, Недалечното бъдеще
Ниагарският водопад, Канадските скалисти планини
и Анкъридж са на няколкостотин км. - Няма ли да е студено?
Това е целта. Иначе няма да е приключение.
Кога заминаваме? - Не знам.
Като завършим гимназия, преди колежа.
Мари? - Не знам какво му стана.
Само го докоснах! Не съм искала...
Не ме докосвай!
Не ме доближавай! - Повикайте линейка!
Дами и господа, наблюдаваме нов етап от човешката еволюция.
Мутациите се проявяват в пубертета при силен емоционален стрес.
Благодарим ви, г-це Грей, но не засегнахте най-важния въпрос.
Опасни ли са мутантите?
Въпросът не е честен, сенатор Кели. И шофьорите могат да бъдат опасни.
Затова им издаваме разрешителни. - Но не и разрешителни за живот.
Мутантите, които се разкриха, са приети със страх и враждебност.
Поради това настоявам Сената да гласува срещу регистрацията им.
Ако принудим мутантите да се регистрират...
Какво толкова имат да крият, че се боят от публичност?
Не съм казала, че се крият. - Аз ще ви покажа какво.
Тук имам списък с имена на мутанти, които живеят в САЩ.
Момичето, което минава през стени! Тя може да влезе и в Белия дом.
Или в домовете ви! Има и слухове за мутанти,
които могат да контролират мислите ни и да ни отнемат волята.
Американският народ заслужава правото да реши дали приема
децата му да учат в едно училище с мутанти.
Дами и господа, истината е, че мутантите съществуват
и са сред нас. Трябва да знаем кои са
и преди всичко, на какво са способни.
Ерик?
Какво правиш тук? - Защо питаш, като знаеш отговора?
Не губи вяра в тях, Ерик. - А какво да направя според теб?
И преди съм чувал подобни дебати. - Но много отдавна.
Оттогава човечеството еволюира. - Да, създаде нас.
В мозъка ми ли се ровиш, Чарлс? Какво търсиш?
Търся надежда. - Ще ти донеса надежда, приятелю.
Но ще поискам нещо в замяна.
Не заставай на пътя ми.
Ние сме бъдещето, Чарлс, не те. Те вече нямат значение.
Северна Албърта, Канада
Тук е.
Къде сме? Казахте, че отиваме в Лафлин.
Това е Лафлин.
Господа, през всичките тия години не съм виждал нищо подобно.
Ще позволите ли този човек да си тръгне оттук с парите ви?
Аз ще се бия с него.
Дами и господа, нашият спасител!
Само не го удряй в топките. - Ти каза, че всичко е позволено.
Позволено е, но ще го приеме лично.
Дами и господа, победителят тази вечер
и все още шампион - Върколака!
Бакшиш не е град в Китай
Искаш ли нещо, мила? Или продължаваш на вода...
Една бира.
Остров Елис, някогашното пристанище за имигрантите,
ще посрещне световните лидери на ООН за среща на високо равнище.
Поканите вече са потвърдени
и предстои най-великата среща на световните лидери в историята.
Ще бъдат обсъдени световната икономика, военните договори
и феномена с мутантите, както и общочовешкото му значение.
Според американските законодатели
дебатът за мутантите трябва да е основната тема...
Дължиш ми пари. - Стю, остави го.
Никой не понася толкова бой без драскотина.
Знам те какъв си. - Пази се да не загубиш и друго.
Внимавай!
Махай се оттук, изрод!
Какви ги вършиш? - Нямаше кой да ме закара.
Слизай.
И къде да отида? - Не знам.
Не знаеш или не те интересува? - Както щеш.
Спасих ти живота. - Не си.
Имаш ли нещо за ядене?
Аз съм Плевел.
Във войската ли си бил? Нали това означава?
Какво?
И аз не съм чак толкова закъсала. - Ако искаш, хващай пътя.
Съвсем си е наред.
Уютно е.
Стопли си ръцете.
Нищо няма да ти сторя, малката. - Нищо лично.
Докосне ли ме някой, нещо става. - Какво?
Не знам, наранявам го.
Ясно.
Когато ноктите ти излизат, боли ли?
Всеки път.
Що за име е Плевел? - Не знам.
Що за име е Върколак?
Казвам се Лоугън. - Мари.
Сложи си предпазния колан. - Не ти ща съветите...
Как си?
Добре ли си, малката? - Не мога да изляза!
Не трябваше ли да доведеш някого?
Какво стана? - Те знаеха.
Чарлс...
Къде е мутантът? - При тях.
Направих първата стъпка. Те го знаят.
Срещата на ООН наближава. Време е за изпитанието.
Къде отива?
Къде отиваш?
Насам.
Къде отиваш? - Насам.
Хайде, че съм гладен.
Добро утро, Лоугън.
В сряда искам дефиниция на двата основни антропични принципа.
За днес приключихме.
Довиждане, Професоре. - До скоро, Кити.
Физика. Аз съм Чарлс Ксавие.
Ще закусите ли? - Къде се намирам?
Уестчестър, Ню Йорк.
Бяхте нападнат. Хората ми ви докараха тук за лечение.
Нямам нужда от лечение. - Да, разбира се.
Къде е момичето? - Плевел ли? Тук е, нищо й няма.
Запознай се с Ороро Монро, наречена още Бурята.
Това е Скот Самърс, познат и като Циклопа.
Те спасиха живота ти.
Вече познаваш д-р Джийн Грей.
Намираш се в школата ми за мутанти.
Тук си в безопасност от Магнито. - Какво е това?
Могъщ мутант, който вярва,
че назрява война между мутантите и хората.
Нападна те един от хората му, наречен Саблезъб.
Саблезъб?
Бурята?
На теб как ти казват? Возилото?
Не съм чувал по-голяма глупост.
Циклоп, нали?
Дръпни се от пътя ми.
Лоугън, вече 15 години живееш
ден за ден и не помниш кой си.
Млъкни! - Дай ми шанс.
Мога да ти помогна да намериш някои отговори.
Откъде знаеш?
Не само ти имаш специални умения. Къде отиваш? Насам...
Що за място е това?
Анонимността е първата защита на мутанта срещу враждебния свят.
И без умения!
За пред обществото това е школа за млади таланти.
Циклопа, Бурята и Джийн бяха първите ми ученици.
Аз ги защитавах, научих ги да контролират уменията си
и да обучават другите на същото.
Повечето деца са бегълци. Те са изплашени и самотни.
Някои имат толкова мощни умения, че са опасни за себе си и околните.
Като приятелката ти, Плевел, неспособна на човешки контакт.
Но тук, сред връстниците си, тя ще се учи и чувства в свои води.
Джон. - Съжалявам.
Казвам се Боби.
Как се казваш? - Плевел.
Какво ще стане с нея? - Ще реши сама.
Може да се върне в света или да остане да преподава тук,
част от екипа, който децата с обич наричат Х-мен.
Добре дошла в Школата за мутанти.
Но школата е лицето ни пред света.
На по-ниските нива е съвсем различно.
Когато бях малък, разбрах, че мога да контролирам умовете на хората.
На 17 години срещнах младеж, на име Ерик Леншер.
И той имаше специално умение,
можеше да създава магнитни полета и да контролира метала.
Убеден, че хората няма да приемат таланта му, той се изпълни с гняв.
Превърна се в Магнито.
Има мутанти с огромна мощ. Много от тях не уважават хората.
С човечеството е свършено, ако няма кой да им се противопостави.
Предлагам ти сделка.
Дай ми 48 часа, да разбера какво иска Магнито от теб,
и обещавам да използвам цялата си сила, да ти помогна
да разбереш какво си изгубил... и какво търсиш.
Пратете мутантите на Луната!
Сенаторе, вие подкрепяте регистрацията на оръжие.
Някои от тези "дечица" разполагат с десет пъти по-голяма сила!
Няма разлика, все едно да разрешим внасянето на оръжие в училищата.
Това ме устройва.
Е? - На косъм сме.
Както винаги при важно гласуване. - А срещата на ООН?
Не можете ли да се възползвате? - Ние сме в Америка.
Другите да се оправят както искат.
Тия мутанти, като Джийн Грей...
Ако зависи от мен, всичките бих ги затворил.
Това е война. Затова са нужни хора като мен.
Къде сме?
Капитане!
Точно хората като теб ме плашеха като дете.
Съжалявам. - За какво?
Ако съм те наранил.
Нямаше търпение да ме съблечеш, а?
Този метал се нарича адамант и се счита за неразрушим.
Присаден му е хирургически. - Как е издържал операцията?
Благодарение на мутацията си.
Притежава неизчерпаема способност да се регенерира.
Затова възрастта му е неизвестна. Може да е по-стар и от вас.
Кой му е причинил това? - Не знае, не помни нищо отпреди.
Експерименти с мутанти. Чувал съм за такива неща.
Но не бях виждал с очите си. - Защо Магнито го иска?
Не съм сигурен, че иска него.
Жабока има остър език, сенаторе. Също като вас.
Кои сте вие? Къде е Хенри? - Мъртъв е от известно време.
Мистик ви правеше компания. Тя приема всякакви форми.
Каквото и да ми причините, само ще докажете, че съм прав.
Ще потвърдите всяка моя дума.
Вие богобоязлив човек ли сте? Колко странна фраза...
Винаги съм считал Бог за учител,
за носител на светлина, мъдрост и разбиране.
Вие не се боите от него, а от мен и от моите братя - мутантите.
Това не ме учудва.
Човечеството винаги се е бояло от това, което не разбира.
Не се бойте от бога, сенаторе. Нито от мен...
...отсега нататък.
Какво ще правите с мен? - Да кажем, че ще изпреваря Господ.
Тук ще ти е удобно. - Къде е твоята стая?
Надолу по коридора, при Скот.
Това ли е твоята дарба? Да го търпиш?
Всъщност владея телекинеза, местя предмети с мисълта си.
Какви предмети? - Всякакви.
Имам и телепатична дарба. - Като Професора?
Не толкова мощна. Той ме учи да я развивам.
Сигурно.
Прочети ми мислите. - Не бива.
Страхуваш се да не ти хареса? - Съмнявам се.
Какво видя?
Скот?
Лека нощ, Лоугън.
Ще ми кажеш да стоя далеч от момичето ти ли?
Няма опасност да ми я отнемеш. - Значи нямаш повод за притеснение.
Сигурно те е яд, че момче като мен ти спаси живота.
Внимавай, другия път може да не успея.
И, Лоугън... стой далеч от момичето ми.
Лоугън?
Събуди се!
Помощ!
Помогнете ми!
Скот, дай възглавницата!
Беше злополука.
Лоугън? - Какво стана?
Тя добре ли е? - Нищо й няма.
Какво ми направи? - Когато Плевел докосне някого,
тя му отнема енергията. Ако е мутант, за кратко му взима дарбата.
В твоя случай, способността да се възстановяваш.
Тя едва не ме уби. - Много малко ти оставаше.
Как сме, сенаторе? Напредваме ли?
Какво ми сторихте? - Сенаторе, това е безсмислено.
Къде ще отидете? Кой ще ви приеме, щом сте един от нас?
Томи, пусни я!
Ще кажа на мама.
Това мутант ли е?
...основната програма на срещата на ООН.
Тайните служби превърнаха Елис във Форт Нокс за утрешната гала-вечеря.
Островът е на километър от Манхатън...
Плевел? - Боби.
Какво си направила? Казаха, че си му отнела силата.
Просто я заех.
Не бива да използваш дарбата си срещу друг мутант.
Нямах избор, трябва да разбереш... - На твое място бих си тръгнал.
Какво? - Учениците са в паника.
Професора е бесен, не знам какво ще предприеме.
По-лесно ще ти е сама.
Върви си.
Какво искаш, Ерик? Странно...
Има и по-могъщи мутанти, защо този е толкова важен?
Може би заради чара му? - Ти не го харесваш.
Откъде знаеш? - Нали съм телепат.
Къде е тя? - Коя? - Плевел.
Тя си е отишла.
Добре дошли, Професоре.
Добре дошли в Церебро.
Огромна, кръгла стая...
Мозъчните вълни на мутантите са различни от човешките.
Това устройство ми помага да ги засека на голямо разстояние.
Така ще намерим Плевел. - Не можем ли да открием Магнито?
Опитвах, но той явно има защита срещу Церебро.
Как би могъл? - Той ми помогна да го построим.
Сега бихте ли ме извинили...
Ти някога... - Дали съм ползвала Церебро?
Не.
То изисква пълен контрол, за мен би било...
Опасно.
...на четвърти перон.
Тя е на гарата, само на няколко километра оттук.
Лоугън, ти ще останеш тук, Магнито само чака удобен случай.
Аз я прогоних. - Имахме уговорка.
Нищо й няма, разстроена е.
Буря, Циклоп, намерете я и поговорете с нея.
Какво? - Къде ми е моторът?
Здравей, малката.
Съжалявам за снощи.
Аз също.
Пак ли бягаш?
Чух, че Професора ми е сърдит.
Кой ти каза? - Едно момче в школата.
Кога я видя за последно? - Трябваше да обядваме заедно.
Ти огледай наоколо, аз ще питам на касата.
Добре дошли, Професоре.
Мислиш, че трябва да се върна? - Вслушай се в инстинкта си.
Първото момче, което целунах, изпадна в кома за три седмици.
Още го чувствам в главата си, както чувствам и теб.
Малко хора проумяват какво преживяваш.
Но Ксавие е един от тях.
Той наистина иска да ти помогне. А това се случва много рядко...
...на хора като нас.
Какво ще кажеш? Да им дадем още един шанс.
Аз ще се грижа за теб.
Обещаваш ли? - Да.
Обещавам.
Казах ти да не говориш с такива...
Тя е на около 17, моя ръст. Кестенява коса.
Да те чуя как пищиш.
Стига си се мотал.
Ти трябва да си Върколака.
Да не би отвътре да си метален?
Престани!
Какво искаш от мен? - От теб ли? Горкото момче...
Кой казва, че искам нещо от теб?
Детска му работа...
Стойте!
Не мърдайте! Горе ръцете!
Хомо сапиенс и техните оръжия...
Стига толкова, Ерик. - Пусни ги.
Защо не се покажеш, Чарлс?
За какво ти е тя?
Не можеш ли да ми прочетеш мислите?
А сега какво? Ще спасиш момичето?
Ще трябва да ме убиеш. После ще прокарат закона,
ще те оковат и ще ти жигосат номер на челото.
Няма да стане така. - Убий ме и сам ще се убедиш.
Или ме освободи.
Добре...
Не си насилвай късмета, Чарлс.
Няма да успея да спра всички.
Не понасяш невинни жертви. Това ти е слабото място.
Довиждане, Чарлс.
Ти каза, че той иска мен. - Сбърках. Шлемът му ме блокира.
Разбрах какво иска, но беше твърде късно.
Къде отиваш? - Да я намеря. - Как?
По традиционния начин.
Няма да се справиш сам. - Кой ще ми помогне, ти ли?
Присъедини се към нас! - Към Х-мен ли? За кои се мислите?
Вие сте мутанти. Светът е пълен с хора, които ви мразят,
а вие се опитвате да ги спасите. Имам си по-важна работа.
Магнито е прав, предстои война.
Дали си избрала правилната страна? - Поне съм избрала страна.
Търся д-р Джийн Грей.
Сенатор Кели?
Аз съм Професора - Чарлс Ксавие.
Опасявах се, че ако ида в болница...
...ще ви третират като мутант.
Ние не сме каквито ни мислите. Не всички.
Кажете го на ония, които ми причиниха това.
Сенаторе...
Опитайте се да се отпуснете.
Няма да ви причиня болка.
Добре дошъл в бъдещето... братко.
Машината излъчва радиация, която предизвиква мутация у хората.
Но тази мутация е неестествена, тялото на Кели я отхвърля.
Клетките му почват да се разпадат.
Радиацията засяга ли мутантите? - Очевидно не.
Но ще увреди всеки нормален човек. - Защо Магнито иска Плевел?
Не знам.
Чакай. Казваш, че машината черпи сила от Магнито и го изтощава.
Едва не го уби.
Той ще прехвърли силата си на Плевел, за да задейства машината.
Има ли някой тук?
Да.
Ето ме.
Моля те, не ме оставяй.
Не искам да съм сам.
Добре.
Мразиш ли нормалните хора?
Понякога.
Защо?
Сигурно...
Защото се страхувам от тях.
Скоро тези, от които се страхуваш, ще станат с един по-малко.
Циклоп, пригответе самолета. Аз ще открия Плевел.
Джийн, дай униформа на Лоугън.
Той няма да идва с нас. - Напротив.
Той ще застраши мисията ни. - Не аз подпалих гарата.
Ти само прониза Плевел в гърдите. - Я си заври мисията в...
Сенатор Кели е мъртъв.
Отивам да я открия.
Двамата се разберете.
Съжалявам.
Чуваш ме, нали?
Ти ме научи на всичко, което трябва да знам.
Ако нещо се случи,
ще се погрижа за останалите.
Джийн?
Не!
Джийн?!
Отговори ми, моля те!
Знам какво е намислил Магнито.
Великолепна е, нали?
Виждала съм я. - За първи път я видях през 1949 г.
Америка беше страната на мира и търпимостта.
Ще ме убиеш ли?
Да.
Защо? - Защото няма търпимост, нито мир.
Тук или където и да е.
Деца, жени, цели семейства биват унищожавани, защото са различни.
След тази нощ световните лидери ще станат като нас.
Ще се завърнат в домовете си като наши братя - като мутанти.
Нашата кауза ще стане тяхна.
Ние ще оцелеем благодарение на твоята жертва.
Това едва ли те утешава.
Сложи я в машината.
Аз ще я вдигна.
Магнито е тук, на остров Либърти.
Целта му е да порази световните лидери на срещата на ООН.
Той не знае, че машината му убива.
Според Професора, ако Магнито даде на Плевел достатъчно сила,
може да унищожи цял Ню Йорк.
Ще се принизим над моста Вашингтон, ще заобиколим Манхатън
и ще се приземим на Либърти. - Ами радарите на пристанището?
Ако засекат нашия джет, си заслужаваме да ни пипнат.
Наистина ли излизате в тия дрехи? - Какво предпочиташ? Жълт еластик?
Ето го моста, слизам.
Буря, прикрий ни.
Жабок, Мистик, бъдете нащрек. Имаме си компания.
Ти стой тук.
Като дам силата си на момичето, известно време ще съм безпомощен.
Ти ще си ми единствената защита.
Задава се буря.
Съжалявам. - На това приземяване ли му казваш?
Факела...
Първите важни гости пристигнаха преди около час в градината,
където се забавляват, докато другите минават през охраната.
Тук има някой. - Къде?
Не знам, отваряйте си очите.
По дяволите...
Откри ли нещо? - Има някой, но не го виждам.
Чакайте!
Назад!
Джийн!
Господи!
Не мърдай.
Абе вие не умирате ли?!
Знаеш ли какво става с жабата, като я удари светкавица?
Каквото става и с всички останали.
Лоугън, ти ли си?
Другата не е далеч.
Трябва да се прегрупираме. - Знам, но има един проблем.
Ти не си от групата.
Ей, аз съм!
Докажи го. - Ти си идиот.
Добре.
Махнете се оттук веднага. - Какво има?
Не мога да мръдна.
Добре дошли, братя мои.
Насочи си ноктите в по-безопасна посока.
А ти затвори очи.
Буря, изпържи го. - Светкавица в меден проводник?
Имах ви за по-образовани.
За онези от вас, които не знаят историческото значение...
Мистик?
- Видях сенатора Кели.
Добрият сенатор е оцелял и е доплувал до брега.
По-силен е отколкото си мислех. - Той е мъртъв.
Видях как умира. Както ще умрат и хората долу.
Вярваш ли на очите си?
Искам да благодаря на президента на САЩ, че ни покани тук,
под светлините на великия Ню Йорк.
Нима никой от вас не разбира към какво се стремя?
Онези хора контролират съдбата ни и съдбите на всички мутанти.
Скоро нашата съдба ще е и тяхна. - Помощ!
Помогнете ми!
Ти си лицемер!
Ако беше толкова праведен, щеше ти да си вътре.
Помощ!
Моля ви, помогнете ми!
Моля ви!
Моля ви, помогнете!
Помощ!
Лоугън!
Съжалявам, скъпа. - Недей!
Това е мое.
Дължиш ми един писък.
Не съм свършил с теб.
Скот, като ти кажа, отвори очи. Довери ми се.
Да си изпускал нещо?
Сега!
Благодаря. - За нищо.
Трябва да я измъкнем оттам. Циклоп, ще улучиш ли?
Движи се много бързо. Може да я убия! Буря, повдигни ме.
Не мога да те насоча точно. - Нека аз опитам.
Ако пропусна, ти ще изпепелиш машината.
Давай. Джийн, ти го стабилизирай.
Хвани се за нещо.
Скот, чакай!
Трябва, Джийн! - Чакай.
На прицел ми е.
Пускам лъча.
Хайде...
Жив е. Изведете го.
Добре дошъл. Знаех, че ще намериш пътя.
Щом ти ме водиш.
Справихме ли се?
Гъделичкаш ме.
Как си? - Фантастично.
Постъпи много смело.
Получи ли се? - Да, тя е добре.
За съжаление беше прихванала и от чара ти.
Но го преживяхме.
Мисля, че си пада по теб.
Кажи й, че сърцето ми принадлежи на друга.
Знаеш ли, ние с теб... - Как е Професора?
Добре е. - Хубаво.
В Канадските скалисти планини има изоставена военна база.
Не е останало много, но ще намериш някои отговори.
Благодаря ти. - Ще се сбогуваш ли с тях?
Законопроектът за регистрация на мутантите загуби поддръжка
в лицето на сенатор Кели, който бе най-красноречивият му защитник.
Грешах по този въпрос и се надявам да ми бъде простено.
Мистик...
По дяволите!
...подкрепят го родители, чиито деца са заплашени от мутанти.
Тялото на асистента на сенатор Кели бе открито днес.
Според аутопсията Хенри Гайрич е убит от мечка.
Пак ли бягаш? - Всъщност, не.
Имам малко работа на север.
Взе да ми харесва.
Не искам да си тръгваш.
Ще се върна да си го взема.
Школа за млади таланти на Ксавие
Не те ли събужда нощем?
Страхът, че ще приемат този закон и ще дойдат да ви приберат?
Теб и децата ти?
Да, така е.
И какво правиш, като се събудиш? - Съжалявам горките дечица,
които идват в тази школа, да си търсят белята.
Защо ме посещаваш, Чарлс? - Защо питаш, като знаеш отговора?
Да, още търсиш надежда.
Този пластмасов затвор няма да ме удържи вечно.
Назрява война и смятам да я водя...
...с всички средства.
А аз ще ти дишам във врата, стари приятелю.
DVD субтитри: Вижънтекст
Ripped By SiA [Silence In Action]