Verden har ændret sig.
Jeg mærker det i vandet.
Jeg mærker det i jorden.
Jeg lugter det i luften.
Meget af det, som engang var, er gået tabt.
For der er ingen af dem, som lever i dag, der husker det.
RINGENES HERRE
Det hele begyndte, da de store ringe blev smedet.
Tre blev givet til Elverfolket. De klogeste og smukkeste væsner.
Syv blev givet til dværgenes herrer.
Bjergsalenes store minefolk og håndværkere.
Og ni ringe blev skænket til menneskene, -
- som begærer magt over alt andet.
I disse ringe lå styrken og viljen til at herske over hver race.
Men de blev alle bedraget.
For der blev smedet endnu en ring.
I Mordor, i Dommedagsbjergets ild, -
- smedede fyrst Sauron herskerringen over dem alle.
Og i denne ring nedlagde han sin grusomhed, sin ondskab -
- og sit begær efter at herske over alt levende.
Én ring er over dem alle.
Et efter et faldt Midgårds frie folk ind under Ringens magt.
Men der var nogle, som holdt stand.
Det sidste forbund af mennesker og elverfolk drog mod Mordors horder.
Og på Dommedagsbjergets skråning kæmpede de for Midgårds frihed.
Sejren var nær.
Men ringens kraft kunne ikke knuses.
Men netop i det øjeblik, da alt håb syntes ude, -
- greb Isildur, kongens søn, sin fars sværd.
Sauron, de frie folks fjende, blev besejret.
Ringen gik til Isildur, -
- som fik denne ene chance for at knuse ondskaben.
Men menneskers hjerter fordærves let.
Og Herskerringen har sin egen vilje.
Den førte Isildur i døden.
Og noget, som ikke skulle have været glemt, gik tabt.
Historien blev en legende, og legenden blev en myte.
Og i 2500 år var Ringen gået i glemme.
Indtil den fik chancen...
... for at fange en ny bærer.
Min dyrebare.
Ringen gik til Gollum, -
- som tog den med ned i gangene under Tågebjergene.
Og der opslugte den ham.
Den kom til mig. Min egen. Min højtelskede. Min egen.
Min dyrebare.
Ringen skænkede Gollum et unaturlig langt liv.
I 500 år forgiftede den hans sind.
Og der, i Gollums triste grotte, ventede den.
Mørket gled atter ind over skovene.
Rygterne gik om en skygge i Øst. Der hviskedes om en navnløs rædsel.
Og Herskerringen forstod...
... at dens time nu var inde.
Den forlod Gollum.
Men så skete der noget, som Ringen ikke havde planlagt.
Den blev samlet op af det mest undseelige væsen af alle.
Hvad er det?
En hobbit. Bilbo Sækker fra Herredet.
En ring.
Min dyrebare er borte!
For den tid kommer snart, -
- da alle andres skæbne ligger i hobbitternes hænder.
Den 22. september i år 1400.
Efter Herredets tidsregning.
Sækkedyb i Hobbitrup i Vesterfjerding.
Herredet i Midgård.
I verdens tredje alder.
EVENTYRET OM RINGEN
"Ud og hjem igen."
"En hobbithistorie af Bilbo Sækker."
Hvor skal jeg begynde?
Åh ja...
"Angående hobbitter..."
"Hobbitterne har haft deres hjem i Herredet i mange århundreder."
"De er godt tilfredse med at holde sig på afstand af De Stores verden."
"Midgård vrimler jo med utallige mystiske skabninger."
"Så hobbitter synes ubetydelige."
"De regnes jo hverken for store krigere -
- eller meget kloge væsner."
Der er nogen ved døren, Frodo.
"Der er dem, der mener, at hobbitters ene lidenskab er mad."
"Det er nu ikke helt retfærdigt."
"Vi dyrker også ølbrygningens kunst og nyder at ryge en god pibeurt."
"Men det, som vi holder mest af, -
- er fred og ro og dyrkning af jorden."
"For alle hobbitter elsker alt, hvad der vokser og gror."
"I andres øjne virker vi nok sære."
"Men en dag som i dag ser jeg tydeligt, -
- at det slet ikke er så dumt at glæde sig over det enkle liv."
Der er nogen ved døren, Frodo.
Hvor pokker er den knægt?
Se vejen går og går og går
fra den begyndte ved min dør
nu må jeg følge vejen, hvor
den snor sig fremad, hvis jeg tør.
Du er sent på den.
En troldmand er aldrig sent på den, Frodo Sækker.
Han kommer heller ikke for tidligt. Han kommer, præcis når han vil.
Hvor er det dejligt at se dig, Gandalf.
Du troede vel ikke, jeg ville gå glip af din onkel Bilbos fødselsdag?
Hvordan har den gamle slyngel det? Jeg hører, det bliver en særlig fest.
- Bilbo har bragt hele byen i oprør. - Det glæder ham vel.
Det halve Herred er indbudt. Og resten dukker op alligevel.
"Livet i Herredet går sin vante gang."
"Sådan som det altid har gjort."
"Forandringerne sker kun langsomt."
"Hvis de da overhovedet sker."
"I Herredet skaber vi holdbare ting."
"De går i arv fra generation til generation."
"Der har altid boet en Sækker her i Sækkedyb."
Og det bliver der ved med.
Bilbo opfører sig underligt.
Meget underligt. Han låser sig inde i sit studerekammer.
Han gransker gamle kort i timevis, når han tror, jeg ikke ser det.
Hvor er den?
Han pønser på noget.
Hold du bare på din hemmelighed.
Jeg ved, du har en finger med i spillet.
Før du kom, var vi ansete folk. Vi gjorde aldrig noget uventet.
Hvis du hentyder til det med dragen, var jeg knap nok indblandet.
Jeg gav såmænd bare din onkel et lille puf ud ad døren.
Hvad du end har gjort, så er du officielt udnævnt til fredsforstyrrer.
Gandalf! Gandalf!
Fyrværkeri!
- Gandalf! - Fyrværkeri!
- Jeg er glad for, at du er her. - Det er jeg også, kære ven.
Det er jeg også.
INGEN ADGANG, UNDTAGEN I ÆRINDER, DER ANGÅR FESTEN
Nej tak. Fri mig for flere gæster, gratulanter og fjerne slægtninge.
Og hvad med meget gamle venner?
- Gandalf? - Bilbo Sækker.
- Kære Gandalf! - Hvor er det rart at se dig.
111 år gammel. Hvem skulle have troet det?
Du ser ikke en dag ældre ud.
Kom indenfor.
Velkommen.
Sådan.
Te? Eller måske noget stærkere.
Jeg har et par flasker Gammel Vingård tilbage. 1296.
En god årgang. Næsten lige så gammel som mig.
Min far lagrede den. Skal vi trække en op?
Bare te, tak.
Jeg ventede dig i sidste uge.
Men du kommer og går, som du vil. Det har du jo altid gjort.
Jeg er lidt uforberedt. Vi har kold kylling og agurkesalat.
Og der er en smule ost. Nej, det duer ikke.
Vi har hindbærmarmelade, æbletærte...
Men der er desværre ingen dessert. Vent, vi har lidt.
Jeg har lige fundet en sandkage.
DET ENSOMME BJERG
Jeg kunne koge æg...
Gandalf?
- Bare te, tak. - Ja, ja.
- Har du noget imod, at jeg spiser? - Nej.
- Bilbo Sækker! - Jeg er ikke hjemme!
Det er Posenborg-Sækkerne.
- Jeg ved, du er derinde. - De er ude efter huset.
Jeg må væk fra de fordømte slægtninge. Jeg får jo aldrig fred.
Jeg vil se bjergene igen, Gandalf.
Og så vil jeg finde et fredeligt sted, hvor jeg kan skrive min bog. Nå, te.
- Så du fører din plan ud i livet? - Ja.
Alle forberedelser er truffet.
Tak.
- Frodo har fået færten af det. - Selvfølgelig.
Han er jo en Sækker, ikke en tåbelig Bæltespænder.
Du fortæller ham det vel, ikke sandt?
- Jo, jo. - Han holder meget af dig.
Det ved jeg godt.
Han ville sikkert tage med mig, hvis jeg bad ham om det.
Men i sit hjerte elsker Frodo vist stadig Herredet.
Skovene. Markerne.
De små floder.
Jeg er gammel, Gandalf.
Jeg ved, at jeg ikke ser gammel ud, men jeg kan mærke det indeni.
Jeg føler mig tyndslidt. Strakt, som...
...smør, der er blevet skrabet ud over alt for meget brød.
Jeg trænger til ferie. En meget lang ferie.
Og jeg tror ikke, jeg vender tilbage.
Det har jeg faktisk ikke i sinde.
Gamle Tobbi. Den bedste pibeurt i Sønderfjerding.
Gandalf, gamle ven. Det bliver en mindeværdig aften.
Tykke Bulner. Rart at se jer. Velkommen.
Kom nu, Sam. Byd Rosa op.
- Jeg tror, jeg tager en øl mere. - Nej, du kan tro nej.
Kom nu.
Der stod jeg så, i tre uhyggelige troldes vold.
Og de skændtes om, hvordan de skulle tilberede os.
Skulle vi spidsteges, eller skulle de sætte sig på os og mase os til mos?
De brugte så meget tid på at skændes frem og tilbage, -
- at daggryets stråler steg op...
...og forvandlede dem til sten.
Skynd dig.
Af sted med dem!
Nej. Den store.
Godaften, fru Bæltespænder.
Er det Deres børn alle sammen?
De har sandelig været produktiv.
Bilbo!
Posenborg-Sækkerne! Væk!
Tak, min dreng.
Du er en god dreng, Frodo.
Jeg er meget selvisk.
Jo, det er jeg. Meget.
Det var ikke af godgørenhed, jeg tog mod dig, da dine forældre døde.
Jeg tror, det var, fordi af alle de mange Sækkere -
- var du den eneste, der havde den rette ånd.
- Har du drukket hjemmebryg? - Nej da.
Jo, men det har intet med sagen at gøre.
Frodo...
Du skal nok klare dig.
- Den skulle ned i jorden. - Den er nede i jorden.
Bilbo!
- Pas på dragen! - Drager?
Der har ikke været en drage her de sidste 1000 år.
- Den var god. - Lad os hente en mere.
Meriadoc Brændebuk og Peregrin Toker. Selvfølgelig!
Tale, Bilbo!
- Tale! - Tale!
Mine kære Sækkere og Boffere.
Tokere og Brændebukkere.
Gravesen og Goder.
Hornblæsere. Bulnere.
Bæltespændere.
- Og Stoltenfoder. - Stoltenfødder!
I dag er det min 111 års fødselsdag.
Tillykke!
Men ak, 111 år er alt for kort tid at bo blandt så storartede hobbitter.
Jeg kender ikke halvdelen af jer godt.
Og halvdelen holder jeg ikke så meget af, som I fortjener.
Jeg...
Jeg har meget at se til...
Jeg har udskudt det alt for længe.
Jeg beklager at måtte bekendtgøre, at dette er slutningen.
Jeg går min vej. Jeg byder jer farvel.
Farvel.
Du synes vel, at det var vældig kvikt.
Hold op, Gandalf. Så du deres ansigter?
Der findes mange magiske ringe, og ingen af dem bør bruges letsindigt.
Det var jo bare for sjov. Nå, du har ret. Som sædvanlig.
- Holder du et vågent øje med Frodo? - To øjne, så ofte jeg kan.
- Jeg overlader alt til ham. - Og din ring? Efterlader du den?
Den er i en konvolut på kaminhylden.
Nej. Vent. Den er...
...her i min lomme.
Er det ikke underligt?
Tjah, men hvorfor dog ikke?
- Hvorfor ikke beholde den? - Lad du hellere ringen ligge.
- Er det så svært? - Nej da...
Jo.
Jeg vil ikke af med den. Den er min! Den kom til mig!
- Der er ingen grund til at blive vred. - Det er din egen skyld!
Den er min.
Min egen.
- Min dyrebare. - Dyrebare?
Det er den blevet kaldt før, men ikke af dig.
- Jeg gør, som jeg vil med mine ting. - Du har haft den ring længe nok.
- Du vil bare selv have den! - Bilbo Sækker!
Tro ikke, at jeg bare er en simpel tryllekunstner.
Jeg er ikke ude på at berøve dig noget.
Jeg vil hjælpe dig.
Vi har været venner i mange år.
Stol på mig, som du gjorde engang.
Giv slip på den.
Du har ret, Gandalf.
Frodo skal have ringen.
Det er sent. Vejen er lang. Ja, tiden er inde.
Bilbo!
Du har stadig ringen i lommen.
Nå ja...
Jeg har tænkt på en slutning til min bog:
"Og han levede lykkeligt til sine dages ende."
Det er jeg sikker på, du gør, min ven.
Farvel, Gandalf.
Farvel, kære Bilbo.
Se vejen går og går og går...
Til vi ses igen.
Den er min. Min egen.
Min dyrebare.
Gåder i mørket.
Bilbo?
Min dyrebare.
Dyrebare.
Han er rejst, ikke?
Han har længe talt om at rejse.
Jeg havde ikke troet, at han ville gøre det.
Gandalf?
Bilbos ring. Han vil bo ude hos elverfolket.
Han har skænket dig Sækkedyb.
Og alle sine ejendele. Nu er ringen din.
Gem den væk.
- Hvad nu? - Jeg skal ordne noget.
- Hvilket? - Spørgsmål.
- Spørgsmål, som kræver svar. - Det forstår jeg ikke.
Det gør jeg heller ikke.
Hold den skjult.
Pas godt på den.
Herredet! Sækker!
"År 3434 i Den Anden Alder."
"Her følger beretningen om Isildur, Gondors konge, -
- og fundet af Herskerringen. "
"Den kom til mig. Den Ene Ring. Den skal gå i arv i mit rige. "
"Min slægt skal knyttes til den, for jeg vover ikke at trodse Ringen. "
"Den er mig dyrebar..."
"...skønt den volder mig sorg."
"Inskriptionen er begyndt at falme."
"Skriften, som engang var klar som ild, er nu næsten forsvundet. "
"En hemmelighed, som kun ild kan afsløre. "
Herredet. Sækker.
Der er ingen Sækkere her. De bor alle i Hobbitrup.
Den vej.
Thi heles må mit hjerte, og druknes må min ve
Lad vindene suse og dråberne slå, jeg har endnu så mange mil at gå
dejlig er regnen så blid og sval og bækken, der løber fra bjerg til dal
- Men bedre end regn i min have - Er et krus øl i en Tokers mave.
Mange fremmede gæster Herredet.
Dværge og andre af en mere skummel karakter.
Det trækker op til krig.
- Bjergene vrimler med trolde. - Det er ammestuesnak.
Du lyder snart som Bilbo Sækker.
- Frodo er også ved at blive småskør. - Og det er jeg stolt af. Skål.
Nå, det er ikke vores problem, hvad der sker andre steder.
Hold snuden fra al den ballade, så holder balladen sig fra dig.
- Godnat. - Godnat.
- Godnat, du øllets fagre mø. - Hvor er han slesk.
Bare rolig. Rose kan se et fjols på lang afstand.
Kan hun?
Godnat, Sam.
Er den i sikkerhed?
Hvad er det, du gør?
Hold hånden frem, Frodo. Den er ganske kold.
Hvad ser du?
Kan du se noget?
Intet. Der er ingenting.
Vent.
Der er nogle tegn.
Det er en slags elversprog. Men jeg kan ikke læse det.
Det er der kun få, som kan.
Det er Mordors sprog, som jeg ikke vil udtale her.
- Mordor. - På almindeligt sprog står der:
Én Ring er over dem alle...
Én Ring kan finde de andre...
Én Ring kan bringe dem alle, i mørket lænke dem alle.
Det her er Den Ene Ring, som Sauron smedede i Dommedagsbjergets ild.
Isildur huggede den af selveste Saurons hånd.
Bilbo fandt den i Gollums grotte.
I 60 år har Ringen ligget stille hen i Bilbos besiddelse.
Den har forlænget hans liv.
Men ikke længere, Frodo. Det onde rører på sig i Mordor.
Ringen er vågnet. Den har hørt sin herres kalden.
Men han blev jo slået ihjel. Sauron blev da slået ihjel.
Nej, Frodo. Saurons ånd lever endnu.
Hans livskraft er knyttet til Ringen, og Ringen har overlevet.
Sauron er vendt tilbage. Hans orker har formeret sig.
Hans fæstning ved Barad-dûr er genopbygget i Mordors land.
Sauron mangler kun denne ring for at kunne hylle landene i mørke.
Han søger efter den. Alle hans tanker kredser kun om den.
Og Ringen længes efter at vende tilbage til sin herres hånd.
De er ét... Ringen og Den Sorte Fyrste.
Han må aldrig finde den, Frodo.
Vi gemmer den langt væk. Vi taler aldrig om den mere.
Ingen ved, at den er her, vel?
Gør de, Gandalf?
Der er en anden, som vidste, at Bilbo havde Ringen.
Jeg har ledt overalt efter Gollum. Men fjenden fandt ham først.
De torterede ham længe.
Blandt de endeløse skrig og hans ævlen hørte de to ord:
Herredet! Sækker!
Det fører dem jo lige hertil!
Hvem der?
- Tag den, Gandalf! - Nej.
- Tag den. - Tilbyd mig den ikke.
- Jeg giver dig den. - Frist mig ikke!
Jeg vover ikke at tage imod den. End ikke for at passe på den.
Du må forstå, at jeg ville bruge den i den hensigt at gøre godt.
Men fra mig vil den få en kraft, som er for frygtelig at tænke på.
- Men den kan ikke blive i Herredet. - Nej.
Nej, det kan den ikke.
Hvad nu?
- Du må rejse herfra. - Hvorhen?
- Tag hen til landsbyen Bri. - Bri...
- Hvad med dig? - Jeg venter i "Den Stejlende Pony".
- Er Ringen i sikkerhed der? - Det ved jeg ikke.
Jeg må tale med mit broderskabs øverste.
Han ved, hvad vi skal gøre.
Læg navnet Sækker bag dig. Brug det ikke uden for Herredet.
Hold dig fra landevejen.
Jeg kan vandre gennem terrænet.
Min kære Frodo, hobbitter er sandelig forbløffende væsner.
Man lærer hurtigt alt om dem.
Og efter 100 år kan de alligevel overraske en.
Ned!
Det var som... Samvis Gammegod!
- Lurer du, din lumskebuks? - Jeg har ingen lumske bukser på.
- Jeg klippede græs under vinduet. - Er det ikke lidt sent?
- Jeg hørte højrøstede stemmer. - Hvad hørte du?
Jeg hørte bare noget om en ring, en sort fyrste og verdens ende...
Åh, hr. Gandalf, De må ikke forvandle mig til noget unaturligt.
Ikke det? Nej, måske ikke.
Du kan gøre gavn på anden måde.
Kom nu, Samvis. Hold trit med os.
Tag jer i agt, begge to.
Fjenden har mange spioner. Fugle og dyr.
Er den i sikkerhed?
Tag den aldrig på, for fjendens tjenere drages af dens kraft.
Husk altid på, at Ringen vil tilbage til sin herre.
Den vil findes.
Så er det nu.
Hvad er nu?
Tager jeg ét skridt til, -
- er jeg længere hjemmefra, end jeg nogensinde før har været.
Kom nu, Sam.
Husk, hvad Bilbo altid sagde:
- "Det er farligt..." - At gå ud ad sin dør.
Man træder ud på vejen, og holder man ikke fødderne tilbage, -
- er det ikke til at sige, hvor man bliver ført hen.
Sam.
Skovelverfolk.
De er på vej til havnen hinsides De Hvide Tårne. Gråhavne.
- De forlader Midgård. - For aldrig at vende tilbage.
Jeg ved ikke hvorfor...
...men det gør mig trist til mode.
Jeg får hele tiden rødder i ryggen.
Luk øjnene og lad, som om du ligger i din seng.
Med en blød madras og dunpude.
Det nytter ikke noget. Jeg får ikke lukket et øje her.
Heller ikke jeg, Sam.
Røg stiger op af Dommedagsbjerget. Tiden er snart forpasset.
Og Gandalf Den Grå rider mod Isengard for at spørge mig til råds.
For det er vel derfor, du er kommet, ikke sandt?
- Min gamle ven. - Saruman.
- Er du sikker på det? - Ja.
- Så Herskerringen er fundet. - I al den tid lå den i Herredet.
- Lige for næsen af mig. - Og du så det ikke.
Din hang til de halvlanges urter har sløvet dit sind.
Men der er endnu tid til at besejre Sauron, hvis vi slår til.
Tid? Hvor meget tid har vi?
Sauron har genvundet meget af sin tidligere styrke.
Han kan ikke antage fysisk form, men hans ånd har stadig sin kraft.
Skjult i sin fæstning ser Mordors herre alt.
Hans blik gennemtrænger skyer, skygge, jord og kød.
Ved du, hvad jeg taler om, Gandalf?
Et stort øje uden øjenlåg, omkranset af flammer.
- Saurons øje. - Han samler al ondskab omkring sig.
Snart har han så stor en hær, at han kan angribe Midgård.
Er det noget, du ved?
- Hvorfra? - Jeg har set det.
En palantír er et farligt redskab, Saruman.
Hvorfor skulle vi være bange for at benytte den?
Vi ved ikke, hvor alle seerstenene befinder sig.
Vi ved ikke, hvem der kigger med.
Timen er nærmere, end du tror. Saurons styrker er draget ud.
- De Ni har forladt Minas Morgul. - De Ni?
De red over floden Isen forklædt som sorte ryttere.
- Er de nået frem til Herredet? - De skal nok finde Ringen.
- Og de slår dens bærer ihjel. - Frodo!
Havde du tænkt dig, at en hobbit skulle kunne modstå Saurons vilje?
Det er der ingen, der kan.
Mod Mordors magt...
...kan ingen sejre.
Vi må slutte os til ham, Gandalf.
Vi må slutte os til Sauron.
Det er det klogeste, min ven.
Sig mig, min ven...
...hvornår har Saruman Den Vise ladet fornuften vige for vanviddet?
Jeg gav dig muligheden...
...for frivilligt at hjælpe mig, men du har valgt den bitre vej.
Hr. Frodo?
- Jeg troede, at du var væk. - Hvad er det, du siger?
- Det var bare noget, Gandalf sagde. - Hvad har han sagt?
"Forlad ham ikke, Sam Gammegod."
Vi befinder os stadig i Herredet. Hvad skulle der kunne ske?
- Merry, det er Frodo Sækker. - Davs, Frodo.
Op, Frodo.
- Hvad nu? - Her.
I har stjålet grøntsager hos Makker.
Kan I komme væk fra min mark!
Alt det for et par gulerødder.
- Og noget kål. - Og de tre sække kartofler, vi tog.
- Og nogle champignoner ugen før. - Ja, han overreagerer.
Løb!
Pyha, det var tæt på.
Jeg tror, jeg har brækket noget.
Det er også de Brændebukkere og Tokere.
Det var jo bare en genvej.
- Genvej til hvad? - Svampe!
Det er min.
Lækkert, Merry.
Lad os komme væk fra vejen.
Væk fra vejen! Hurtigt!
Stille!
Hvad var det?
- Kan du se noget? - Nej.
Hvad sker der?
Den Sorte Rytter var på udkig efter noget. Eller nogen.
- Frodo? - Ned!
Jeg må væk fra Herredet.
- Sam og jeg skal til Bri. - Javel.
Bukkenborg-færgen!
Løb!
Denne vej! Følg med!
Løb!
Kast fortøjningerne, Sam.
Løb, Frodo!
Af sted!
Kom nu.
- Hvor langt er der til et vadested? - Brændevinsbroen. 30 km.
Kom så.
- Hvad vil I? - Vi er på vej til Den Stejlende Pony.
Hobbitter? Fire hobbitter. Hvad bringer dog jer til Bri?
Vi skal overnatte på kroen. Vores ærinde vedkommer kun os.
Godt ord igen. Jeg skal jo udspørge folk efter mørkets frembrud.
Der tales om sære folk i landet. Man kan ikke være for forsigtig.
Væk! Se jer dog for.
DEN STEJLENDE PONY
- Undskyld. - Godaften, små herrer.
Hvis I søger husly, har vi netop ledige værelser i hobbitstørrelse.
Vi er glade for at betjene hobbitter. Hr?
- Nederhøj. Mit navn er Nederhøj. - Nederhøj.
- Vi er venner af Gandalf Den Grå. - Gandalf?
Nå ja, nu husker jeg ham. En ældre fyr.
Stort gråt skæg og spids hat.
Ham har jeg ikke set i et halvt år.
Hvad gør vi nu?
Han skal nok komme, Sam.
Flyt dig!
- Hvad er det? - Det er et krus øl, min ven.
Så store krus?
- Jeg skal have et. - Du har jo et halvt.
Den fyr har ikke bestilt andet end at stirre på dig, siden vi kom.
Undskyld mig.
- Hvem er ham derhenne i hjørnet? - Han er en af De Rejsende.
Farlige folk, der flakker om i ødemarken.
Jeg har aldrig hørt hans rigtige navn, men her kaldes han Traver.
Traver.
Sækker.
Sækker? Ja, jeg kender da en Sækker. Han sidder derhenne. Frodo Sækker.
Han er min grandfætter på mødrene side...
...og min grandgrandfætter...
- Pippin! - Pas nu på.
Du kan ikke skjule dig.
Jeg ser alt.
Der findes intet liv i verden.
Kun død.
De påkalder Dem alt for megen opmærksomhed, hr. Nederhøj.
- Hvad vil du? - Pas på. Du bærer en dyrebar last.
- Jeg bærer ikke på noget. - Ikke det?
Jeg kan undgå at blive set, men helt at forsvinde, det er en sjælden gave.
- Hvem er du? - Er du bange?
Men ikke bange nok. Jeg ved, hvem der jager dig.
Lad ham være. Ellers skal jeg ordne dig, Langben.
Du er en brav fyr, lille hobbit. Men det kan ikke redde dig.
Du kan ikke vente på troldmanden. De er på vej.
Hvad er de?
Engang var de mennesker. Store konger.
Men Sauron gav dem Kraftens Ni Ringe.
Forblændet af griskhed tog de kritikløst imod dem.
En efter en faldt de for mørket. Nu er de hans viljeløse slaver.
De er Nazgûl. Ringånderne. De er hverken levende eller døde.
De kan fornemme Ringens tilstedeværelse.
De drages af Den Enes kraft. De vil altid jage dig.
- Hvor skal vi hen? - Ud i ødemarken.
Hvorfra ved vi, at Traver virkelig er Gandalfs ven?
Fjendens tjenere ville se flottere ud, men føles uhyggeligere.
- Han er da uhyggelig nok. - Vi er nødt til at stole på ham.
- Men hvor fører han os hen? - Til Kløvedal. Til Elronds hus.
Hørte I det? Kløvedal! Vi får Elverfolket at se.
- Vi vandrer, indtil natten falder på. - Hvad med morgenmad?
- Det har du fået. - Ja, men hvad med endnu et måltid?
Han er vist ikke vant til to morgenmåltider.
Hvad med ellevemåltidet? Frokost? Eftermiddagste? Middag? Aftensmad?
- Dem har han vel hørt om, ikke? - Det skal du nok ikke regne med.
Pippin!
Hvad æder de, når de ikke kan få hobbitter?
Hvem er hun?
Den kvinde, du synger om?
En elverkvinde Lúthien Tinúviel, som elskede den dødelige Beren.
Hvad blev der af hende?
Hun døde.
Sov nu, Frodo.
Isengards magt står til din disposition...
...Sauron, Verdens Herre.
Skab mig en hær, som er Mordor værdig.
- Hvad nyt fra Mordor, herre? - Vi har meget at se til.
Det er stærke træer, herre. Deres rødder stikker dybt.
Vælt dem om!
Det her var Amon SûIs vagttårn.
Her hviler vi i nat.
Værsgo.
Hav dem altid på jer. Jeg kigger mig lidt omkring.
Bliv her.
Åh nej, min tomat sprækker.
- Må jeg bede om lidt bacon? - Tomat, Sam?
- Hvad laver I? - Tomater. Pølser. Sprød bacon.
- Vi har gemt lidt til dig. - Sluk det!
Det var lækkert. Aske på tomaten.
Af sted!
Væk, I djævle!
Frodo!
Traver!
- Hjælp ham, Traver. - Han er ramt af en Morgul-klinge.
Det sår kan jeg ikke rense. Her skal elvermedicin til.
- Skynd jer! - Vi er seks dagsrejser fra Kløvedal.
Hold ud, Frodo.
Gandalf!
Se, Frodo. Det er hr. Bilbos trolde.
Hr. Frodo? Han er ved at blive kold.
Dør han?
Han glider ind i Skyggeverdenen og bliver en ånd som dem.
De er nær nu.
- Kender du athelas-planten? - Ja, det er ukrudt.
Den kan hæmme giften.
Hvad er nu det? En Rejsende, der lader sig overraske.
Frodo.
Jeg hedder Arven. Jeg er kommet for at hjælpe dig.
Hør min røst. Vend tilbage til lyset.
Hvem er hun?
- Hun er elverpige. - Han sygner hen.
Han klarer den ikke. Vi må se at få ham hjem til min far.
- Jeg har ledt efter dig. - Hvor skal I hen?
Der er fem ringånder bag jer. Jeg ved ikke, hvor de sidste fire er.
Bliv hos hobbitterne.
- Jeg rider hurtigere end du. - Vejene er alt for farlige.
Hvad siger de?
Hvis jeg kan nå over floden, kan mit folks kraft beskytte ham.
Jeg frygter dem ikke.
Rid til. Se dig ikke tilbage.
Hvad gør I? Ringånderne er derude.
Giv os den halvlange, elverhun.
Kom selv og tag ham.
Nej. Nej.
Nej, giv ikke op, Frodo. Ikke nu.
Lad den kraft, som jeg besidder, glide over i ham.
Skån ham.
Red ham.
- Hvor er jeg? - I Elronds hus.
Klokken er ti om morgenen den 24. oktober.
- Gandalf? - Ja, jeg er lige her.
Du er heldig, at du også er her.
Bare et par timer mere, så havde du ikke stået til at redde.
Men du er stærk, min kære hobbit.
Hvad skete der, Gandalf?
- Hvorfor ventede du ikke på os? - Jeg er ked af det, Frodo.
Jeg blev forsinket.
Man forkaster ikke uden videre Sarumans venskab.
Den ene bjørnetjeneste er den anden værd. Det er forbi nu.
Tag imod Ringens kraft...
...eller gå din undergang i møde.
Der er kun én Ringens Herre.
Kun én, som kan få den til at lystre.
Og han deler ikke sin magt med nogen.
Du vælger altså døden.
Gandalf? Hvad er der i vejen?
Ikke noget, Frodo.
Åh, godt, du er vågnet.
Sam er ikke veget fra din side.
- Vi har været bekymret for dig. - Takket være Elrond er du i bedring.
Velkommen til Kløvedal, Frodo Sækker.
- Davs, Frodo, min dreng. - Bilbo!
"Ud og hjem igen. En hobbithistorie af Bilbo Sækker."
- Det er alle tiders. - Jeg ville gerne drage ud igen.
Forundres over Dunkelskovs kraft.
Besøge Søby.
Se Det Ensomme Bjerg igen.
Men det ser ud til, at alderen endelig har indhentet mig.
HERREDET
Jeg savner Herredet.
Hele min barndom legede jeg, at jeg drog ud på lange rejser.
Sammen med dig på et af dine eventyr.
Men mit eget eventyr blev helt anderledes.
Jeg er ikke som dig, Bilbo.
Min kære dreng.
- Hvad har jeg nu glemt? - Har du allerede pakket?
- Det skader ikke at være beredt. - Jeg troede, du ville se elverfolket.
- Mere end noget andet. - Det gjorde jeg også. Men...
Vi har jo gjort, hvad Gandalf bad om. Vi har bragt Ringen til Kløvedal.
Og nu, hvor du er i bedring, skal vi vel snart af sted igen.
Hjemad.
Du har ret, Sam. Vi har gjort, hvad vi satte os for.
Ringen er i sikkerhed i Kløvedal.
Jeg er parat til at rejse hjem.
- Han er ved at komme til kræfter. - Såret heles aldrig helt.
Det vil være der hele hans liv.
Men hobbitten har vist, at han kan modstå ringens ondskab.
Ingen burde have pålagt ham det.
- Vi kan ikke forlange mere af Frodo. - Fjenden rører på sig, Gandalf.
Saurons hære samler sig i øst. Hans Øje stirrer mod Kløvedal.
Og Saruman har forrådt os, siger du. Vi har ikke mange fæller tilbage.
Hans forræderi går videre endnu.
Ved hjælp af ond magi har Saruman parret orker og bjergtrolde til en hær.
En hær, som tåler dagslys, og som bevæger sig hurtigt.
Saruman kommer efter Ringen.
Det onde kan ikke skjules af selv Elverfolkets kraft.
Vi er ikke stærke nok til at kæmpe mod både Mordor og Isengard.
Gandalf. Ringen kan ikke blive her.
Det er en trussel mod hele Midgård.
Nu må de beslutte, hvordan vi gør en ende på det.
Elverfolkets tid er forbi. Mit folk rejser herfra.
Hvem vil I så søge hjælp hos? Dværgene?
De søger blot skatte i bjergene. De vil blæse på andres trængsler.
Det er menneskene, vi må sætte vores lid til.
Menneskene er svage. Menneskeracen er i forfald.
Númenóres blod er svækket. Dets stolthed og værdighed er glemt.
Menneskene er skyld i, at Ringen stadig er her. Jeg var der jo selv.
Jeg var med for 3000 år siden...
... da Isildur tog Ringen.
Jeg var med den dag, hvor menneskenes styrke svigtede.
Isildur! Følg med mig.
Jeg førte Isildur ind i hjertet af Dommedagsbjerget, -
- hvor Ringen blev smedet. Kun der kunne den tilintetgøres.
- Tilintetgør den! - Nej.
Isildur!
Det burde have været forbi den dag, men det onde fik lov at leve.
Isildur beholdt Ringen. Kongernes linje er brudt.
Der er ingen styrke hos menneskene.
- De er spredte og lederløse. - Der er én, som kan forene dem.
En, som kan gøre krav på Gondors trone.
Det har han valgt fra for længe siden. Han valgte at flakke om.
- Du er da ikke en elvermand. - Mennesker er velkomne her.
- Hvem er du? - En ven af Gandalf den Grå.
Så er vi her i samme ærinde... min ven.
Sværdet Narsil.
Klingen, der huggede Ringen af Saurons hånd.
Den er stadig skarp.
Det er blot et knækket arvestykke.
Hvorfor frygter du fortiden?
Du er Isildurs efterkommer, ikke Isildur selv.
Du er ikke bundet af hans skæbne.
Det samme blod flyder i mine årer.
Den samme svaghed.
Din tid kommer. Du skal stå over for det samme onde.
Og du besejrer det.
Skyggen har endnu ikke sejret.
Ikke over dig... og ikke over mig.
Husker du den første gang, vi så hinanden?
Jeg troede, at jeg var trådt ind i en drømmeverden.
Det er længe siden.
Dengang var du ikke så tynget af bekymringer.
Husker du, hvad jeg sagde til dig?
Du sagde, at du ville knytte dig til mig.
Og give afkald på den udødelighed, som dit folk nyder.
Og det holder jeg fast ved. Hellere et enkelt liv med dig...
...end at opleve alle denne verdens Aldre alene.
Jeg vælger et dødeligt liv.
- Det kan du ikke skænke mig. - Jeg skænker det til hvem, jeg vil.
Ligesom mit hjerte.
Fremmede fra fjerne lande, gamle venner.
I er blevet hidkaldt for at drøfte truslen fra Mordor.
Midgård er truet af undergang. Ingen kan undslippe.
I må stå sammen, ellers falder I.
Hver eneste race er truet af dette truende endeligt.
Tag Ringen frem, Frodo.
Så er det altså sandt.
I en drøm...
...så jeg himlen mod øst formørkes.
Men mod vest sås endnu et svagt lys.
En stemme råbte: "Undergangen er nær!"
"Isildurs banemand er fundet."
Isildurs banemand...
Aldrig før har nogen talt det sprog her.
Jeg undskylder intet, mester Elrond.
For Mordors sorte sprog vil snart kunne høres overalt i Vesten.
Ringen er gennemsyret af ondskab.
Det er en gave.
En gave til Mordors fjender. Hvorfor ikke bruge Ringen?
Min far har længe holdt Mordors horder stangen.
Takket være vort folks blod er jeres lande i sikkerhed.
Giv Gondor fjendens våben. Lad os bruge det imod ham selv.
I kan ikke tøjle den. Det kan ingen.
Den Ene Ring lystrer kun Sauron. Den har ingen anden herre.
Hvad ved en Rejsende om det?
Han er ikke blot en Rejsende.
Han er Aragorn, søn af Arathorn.
Du skylder ham troskab.
Aragorn?
Er det Isildurs arving?
Arving til Gondors trone.
Sid ned, Legolas.
Gondor har ingen konge.
Gondor behøver ikke nogen konge.
Aragorn har ret. Vi kan ikke bruge den.
Der er kun én udvej.
Ringen skal tilintetgøres.
Hvad venter vi på?
Ringen kan ikke tilintetgøres af nogen kraft, som vi besidder, Gimli.
Ringen blev smedet i Dommedagsbjergets ild.
Kun der kan den tilintetgøres.
Den skal føres til Mordor og kastes tilbage i de flammer, den kom fra.
En af jer...
...skal gøre det.
Man vandrer ikke bare ind i Mordor.
Dets sorte porte bevogtes af andet end bare orker.
Der lurer en ondskab, som aldrig sover.
Det Store Øje våger altid.
Det er en gold ødemark, fuld af ild og aske og støv.
Selv luften, man indånder, er giftige dampe.
End ikke med ti tusind mand kunne man trænge derind.
Har du slet ikke hørt, hvad Elrond har sagt?
- Ringen skal tilintetgøres. - Og det kan du måske klare?
Og sæt, det nu slår fejl, hvad så? Hvis Sauron får Ringen tilbage?
Jeg vil hellere dø end se Ringen i hænderne på en elvermand.
Ingen stoler på en elvermand!
Mens I sidder her og mundhugges, vokser Saurons hær.
I bliver alle udslettet.
Jeg skal nok gøre det!
Jeg skal nok gøre det.
Jeg tager Ringen med til Mordor.
Skønt...
...jeg ikke kender vejen.
Jeg vil hjælpe dig med byrden, blot du bærer den, Frodo Sækker.
Hvis jeg kan beskytte dig med mit liv eller min død, så vil jeg gøre det.
Mit sværd er dit.
- Og min bue. - Og min økse.
Vores skæbne er i dine hænder, du lille.
Hvis det er Rådets vilje, skal Gondor nok støtte det.
- Frodo går ingen steder uden mig. - Nej, man kan vist ikke skille jer.
Selv om han er indkaldt til hemmeligt møde, og du ikke er det.
- Vi tager også med! - I må binde os, hvis I vil stoppe os.
Desuden har I brug for folk med stor intelligens på dette togt.
Eventyr.
Det her.
Det udelukker jo dig, Pip.
Ni følgesvende. Så ske det.
I er Ringens broderskab.
Alle tiders. Hvor skal vi hen?
Hun ville beskytte sit barn...
Hun troede, du ville være i sikkerhed i Kløvedal.
Din mor vidste, at du altid ville være en jaget mand.
At du ikke kunne undgå din skæbne.
Elverne kan smede kongers sværd om.
Men kun du har magt til at bruge det.
Jeg har aldrig ønsket den magt.
Du er den sidste af din slægt!
Mit gamle sværd. Stik. Tag du det.
- Hvor er det let. - Ja. Det er smedet af elverfolk.
Klingen lyser blåt, når der er orker i nærheden.
Og når det sker, så skal du være på vagt.
Den her er smuk.
Mithril. Den er let som en fjer, men hård som drageskæl.
Lad mig se dig i den.
Min gamle ring.
Jeg ville så gerne...
...holde den en sidste gang.
Jeg er ked af, at jeg har rodet dig ud i det her.
Jeg er ked af, at du skal bære den byrde.
Jeg er ked af det alt sammen.
Ringbæreren drager af sted mod Dommedagsbjerget.
I, der følger ham, er ikke bundet til at gå længere, end I selv vil.
Farvel. Hold jeres mål for øje.
Må elverfolks, menneskers og frie folks velsignelser følge jer.
Broderskabet afventer Ringbæreren.
- Er Mordor til højre eller venstre? - Til venstre.
Vi skal holde denne kurs vest om Tågebjergene i 40 dage.
Hvis vi er heldige, er Rohanpasset stadig åbent.
Derfra går vejen østover mod Mordor.
To. En. Fem. Godt. Flot.
- Bevæg fødderne. - Du så godt ud, Pippin.
Hvis nogen ville høre min mening, ville jeg sige, det her er en omvej.
Vi kunne drage gennem Morias miner.
Min fætter Balin giver os en kongelig modtagelse.
Jeg går ikke gennem Moria, medmindre der ikke er andre udveje.
- Undskyld! - På ham!
- For Herredet! - Hold ham!
Stop!
- Hvad er det? - Bare en sky.
Den bevæger sig hurtigt. Mod vinden.
- Creain fra Dysterland! - Væk!
Gem jer!
Sarumans spioner. De holder øje med passet mod syd.
Vi må benytte Caradhraspasset.
Boromir.
Det er en sær skæbne, at vi skal lide så megen frygt...
...på grund af så lille en ting.
- Sådan en lille ting. - Boromir!
Giv Frodo Ringen!
Som du vil.
Jeg er ligeglad.
Nå, Gandalf, du vil føre dem over passet ved Caradhras.
Og hvis det slår fejl, hvor vil du så søge hen?
Hvis bjergene knækker jer, -
- vil I så vove en langt farligere vej?
Der er en grusom stemme i luften.
Det er Saruman!
- Han vil knuse os! Vi må vende om! - Nej!
Vi må væk! Søg hen til Rohanpasset! Og følg Vestfolden til min hjemby.
- Rohanpasset er for tæt på Isengard. - Så lad os drage under bjerget.
Lad os gå gennem Morias miner.
Moria. Du frygter de miner.
Dværgene gravede for grisk og for dybt.
Du ved, hvad de har vækket dernede i Khazad-dûms mørke:
Skygge og flamme.
Lad Ringbæreren træffe beslutningen.
Vi kan ikke blive her. Det bliver hobbitternes død!
Frodo?
Vi går gennem minerne.
Så gør vi det.
Frodo, kom og hjælp en gammel mand.
- Hvordan har skulderen det? - Bedre end før.
Og ringen?
Du mærker dens magt øges, ikke? Jeg kan selv mærke det.
Vær på vagt. Det onde vil drages mod dig.
Også fra broderskabet.
- Hvem kan jeg så stole på? - Dig selv. Stol på din egen styrke.
- Hvad mener du? - Der findes gode og onde magter.
Nogle er stærkere end jeg. Nogle har jeg end ikke mødt endnu.
Morias mure.
De er usynlige, når de er lukket.
Og selv deres bygherrer har vist glemt, hvor de er, Gimli.
Det overrasker mig ikke.
Tjah, lad os nu se.
Ithildin. Det ses kun i stjernelys og måneskin.
Der står: "Durins døre, kongen af Moria."
- "Tal, ven, og træd ind." - Hvad betyder det?
Hvis du er en ven, så sig kodeordet, og så åbnes dørene.
Der sker ikke en pind.
Engang kendte jeg alle besværgelser på alle sprog.
- Hvad vil du nu gøre? - Banke dit hoved mod porten her.
Og hvis det ikke splintrer den, så må jeg finde frem til kodeordet.
Miner er ikke et sted for ponyer. Selv ikke en så modig som Jens.
- Farvel, Jens. - Stik så af.
Bare rolig. Den kan godt finde hjem.
Lad vandet være!
Det nytter ikke noget.
Det er en gåde.
"Tal 'ven' og træd ind."
Hvad hedder "ven" på elversprog?
Mellon.
Snart, min gode elvermand, skal du opleve dværgenes kendte gæstfrihed.
Buldrende ild, maltøl og mørt kød.
Dette er min fætter Balins hjem. Og det kalder de en mine.
En mine!
Det er ikke en mine, snarere et gravkammer.
Nej!
Bjergtrolde.
Af sted til Rohanpasset. Vi skulle aldrig være gået herned.
Lad os komme ud! Ud!
Traver!
- Ind i minen! - Legolas! Ind i grotten!
Løb!
Nu har vi kun én udvej.
Vi må vandre gennem Morias mørke.
Vær på vagt.
Der findes ældre og værre væsner end orker her i jordens dyb.
Vær stille. Der er fire dages vandring til den anden side.
Lad os håbe, at vi slipper ubemærket igennem.
Morias rigdomme bestod hverken af guld eller ædelstene.
Men af mithril.
Bilbo havde en brynje af mithril, som han havde fået af Thorin.
- Det var en kongelig gave. - Ja.
Jeg har aldrig fortalt ham, at den er mere værd end hele Herredet.
Pippin.
Jeg husker ikke dette sted.
- Er vi faret vild? - Nej. Gandalf tænker.
Merry, jeg er sulten.
- Der er noget dernede. - Det er Gollum.
- Gollum? - Han har fulgt os i tre dage.
Er han flygtet fra Barad-dûrs fængsel?
Flygtet... eller blevet befriet.
Og nu har Ringen lokket ham herind.
Han er fanget af sit begær efter den.
Han hader og elsker Ringen, som han hader og elsker sig selv.
Sméagols historie er tragisk.
Ja, han hed Sméagol engang. Før Ringen fik magt over ham.
Før den gjorde ham gal.
Trist, at Bilbo ikke slog ham ihjel, da han havde chancen.
Det var medynk, som holdt Bilbo tilbage.
Mange levende fortjente at dø. Og nogle, som dør, fortjener at leve.
Kan du ændre på det, Frodo?
Vær ikke for ivrig efter at udmåle dom og død.
Selv De Vise kan ikke forudse alt.
Mit hjerte fortæller mig, at Gollum har en rolle at spille...
...for godt eller ondt, inden denne affære er forbi.
Bilbos medynk kan afgøre manges skæbne.
Gid, jeg aldrig havde fået Ringen. Gid, alt dette aldrig var sket.
Det ønsker alle, som oplever dette. Men det er ikke deres afgørelse.
Det eneste, vi kan afgøre, er, hvordan vi udnytter vores tid.
Der er andre kræfter i denne verden end det ondes vilje.
Det var meningen, at Bilbo skulle finde Ringen.
Og så var det også meningen, at du skulle have den.
Og det er en opmuntrende tanke.
Det er den vej.
- Han huskede det. - Nej. Luften stinker ikke så fælt der.
Hvis du er i tvivl, Meriadoc, så gå efter lugten.
Jeg vover at tænde lidt lys.
Se...
Dværgegrubens mægtige kongerige og by.
Det var dog et fantastisk syn.
Gimli!
Nej...
"Her hviler Balin, Fundins søn."
"Morias konge."
Så er han altså død. Det var det, jeg frygtede.
Vi må videre. Her kan vi ikke blive.
"De har erobret broen... og den anden sal."
"Vi har lukket portene..."
"...men vi kan ikke holde dem ude."
"Jorden ryster."
"Trommer. Trommer i dybet."
"Vi kan ikke komme ud."
"En skygge bevæger sig i mørket."
"Vi kan ikke komme ud."
"De kommer."
Tåbelige Toker!
Kast dig selv i næste gang og fri os fra dine dumheder!
Frodo!
Orker!
Tilbage! Hold jer tæt til Gandalf!
De har en huletrold med.
Lad dem bare komme! Der er stadig en dværg i Moria!
Jeg er ved at have tag på det.
Aragorn! Aragorn!
Frodo!
Åh nej!
Han er i live.
- Der skete mig ikke noget. - Du burde være død.
Det spyd kunne gennembore et vildsvin.
Den hobbit rummer vist mere, end øjet ser.
Mithril.
Du er fuld af overraskelser, Sækker.
Af sted til broen ved Khazad-dûm!
Hvad er det for en djævelskab?
En balrog! En dæmon fra svundne tider.
Den kan ingen af jer magte. Løb!
- Gandalf! - Før dem videre, Aragorn.
Der er ikke langt til broen.
Gør, som jeg siger! Her gavner sværd ikke noget.
Gandalf.
Merry! Pippin!
Sam.
Ingen dværgkast her!
Ikke skægget!
Rolig.
Vent!
Hold fast.
Læn dig frem.
Kom så.
Over broen!
- Du kommer ikke forbi. - Gandalf!
Jeg er den hemmelige ilds tjener. Jeg hersker over Anors flamme.
Den mørke ild vil ikke hjælpe dig, du Udûns flamme!
Vend tilbage til skyggen.
Du kommer ikke forbi!
- Nej! Nej! - Gandalf!
Flygt, I fjolser!
Nej!
Aragorn!
Få dem op, Legolas.
- Lad dem dog få fred et øjeblik. - Snart vrimler det med orker her.
Vi skal nå frem til Lothlóriens skove.
Kom, Boromir. Legolas og Gimli, få dem op at stå.
Rejs dig, Sam. Frodo?
Hold jer tæt til os, unge hobbitter.
Man siger, at en troldkvinde holder til i denne skov.
En elverheks...
...med mægtige kræfter.
Enhver, som kigger på hende, fortrylles af hende.
Frodo!
Og man ser dem aldrig igen.
Du kommer med undergangens fodtrin.
Du bringer megen ondskab med dig, Ringbærer.
Hr. Frodo?
Denne dværg får hun ikke så let krammet på.
Jeg har øjne som en høg og ører som en ræv.
Dværgen ånder så tungt, at vi kunne ramme ham i mørket.
Velkommen, Legolas.
Broderskabet står i gæld til jer.
Aragorn af Dûnedain. Dig kender vi.
Kalder I det for høflighed? Tal et sprog, vi alle forstår.
Vi har ikke haft kontakt med dværge siden de mørke tider.
Og ved I, hvad denne dværg siger?
Det var ikke videre høfligt.
I bringer ondskab med jer.
I kan ikke fortsætte denne vej.
Gandalf døde ikke forgæves.
Du må ikke opgive håbet.
Du bærer en tung byrde, Frodo.
Du skal ikke også bære skyldbyrden.
Følg med mig.
Caras Galadon! Hjertet af elverfolkets rige.
Her hersker Celeborn og Galadriel, Lysets Dronning.
Fjenden ved, at I er kommet hertil.
Jeres håb om at rejse i det skjulte er knust.
Otte ser jeg, men der var ni, som forlod Kløvedal.
Sig mig, hvor er Gandalf? Jeg vil gerne tale med ham.
Jeg kan ikke længere se ham.
Gandalf den Grå er ikke trådt ind i vores land.
Han er faldet ned i skyggen.
Han blev taget af skygge og flamme.
Af en balrog.
Vi vandrede nytteløst ind i Moria.
Intet, som Gandalf gjorde, var nytteløst.
Vi kender ikke hans hensigter.
Lad ikke tomheden i Khazad-dûm fylde dit hjerte, Gimli.
For verden er fuld af farer.
Overalt er kærlighed blandet med sorg.
Hvad skal der blive af broderskabet? Uden Gandalf er alt håb ude.
I balancerer på en knivsæg.
Hvis I viger blot en smule, går det galt for os alle.
Men der er håb endnu, så længe I er tro mod hinanden.
Nær ingen frygt. Gå blot og hvil jer...
...for I er udmattede af sorg og mange trængsler.
I nat skal I sove.
Velkommen, Frodo fra Herredet. Du, som har set Øjet.
De sørger over Gandalf.
- Hvad siger de om ham? - Det kan jeg ikke bære at fortælle.
Sorgen er endnu for tæt på.
De nævner nok ikke hans fyrværkeri. Der burde være et vers om det.
De bedste sole, nogen så
de blev til stjerne, grønne, blå
og efter torden, regn af guld
var luften som af blomster fuld.
Det yder det slet ikke retfærdighed.
Hvil dig nu.
- Grænserne er godt bevogtet. - Jeg finder ingen hvile.
Jeg hørte hendes røst i mit sind.
Hun talte om min far og Gondors fald.
Hun sagde: "Selv nu er der håb."
Men jeg kan ikke se det.
Vi har intet håb haft i lang tid.
Min far er en ædel mand. Men hans herredømme svækkes...
...og vores...
...vores folk mister modet.
Han har sat sin lid til mig. Jeg ville så gerne hjælpe.
Jeg ville gerne se Gondors herlighed genoprettet.
Har du nogensinde set det, Aragorn?
Ecthelions hvide tårn? Det glitrer som perler og sølv.
Dets bannere blafrer i morgenbrisen.
Er du nogensinde blevet kaldt hjem af sølvtrompeternes klare klang?
Jeg har set Den Hvide By...
...for længe siden.
En dag vil vores vej føre os derhen.
Og så vil tårnvagten råbe:
"Gondors konger er vendt tilbage."
- Vil du se i spejlet? - Hvad får jeg at se?
Det kan selv de viseste ikke sige, for spejlet viser mangt og meget.
Det, som var...
Det, som er...
Og det...
...som endnu ikke har fundet sted.
Jeg ved, hvad det var, du så.
For det er også i mine tanker.
Det er det, som vil ske, hvis det ikke lykkes for dig.
Broderskabet går i opløsning. Det er allerede begyndt.
Han vil prøve at stjæle Ringen. Du ved, hvem jeg taler om.
Den vil tilintetgøre dem, en for en.
Hvis du beder mig om det, vil jeg give dig Den Ene Ring.
Tilbyder du mig den frivilligt?
Jeg kan ikke nægte, at mit hjerte tragter efter den.
I stedet for Mørkets Fyrste ville I få en dronning.
Ikke mørk, men smuk og prægtig som et daggry.
Forræderisk som havet.
Stærkere end jordens grundvold.
Alle vil elske mig... og fortvivles.
Jeg bestod prøven. Jeg svinder bort og søger vestpå.
- Og jeg forbliver Galadriel. - Jeg kan ikke klare det alene.
Du er Ringbærer, Frodo. At bære Herskerringen er ensomt.
Dette er Nenya, ringen af adamant. Jeg er dens vogter.
Denne opgave er blevet pålagt dig.
Og hvis du ikke finder vej...
...så gør ingen det.
Så ved jeg, hvad jeg skal gøre. Det er bare...
Jeg er bange for at gøre det.
Selv det mindste væsen kan ændre på fremtiden.
Ved du, hvordan orkerne blev til?
Engang var de elverfolk.
De blev fanget af De Mørke Magter og torteret og lemlæstet.
Sønderbrudte og frygtelige væsner.
Og nu...
...har jeg fuldkommengjort dem. Min tro uruk-hai.
- Hvem tjener du? - Saruman!
Opspor dem. I må ikke helme, før de er fundet.
I kender hverken smerte eller frygt.
I skal få lov at smage menneskekød.
En af de halvlange har noget værdifuldt.
Kom med dem. Levende og uskadte. Slå de andre ihjel!
Aldrig før har vi iført fremmede vort folks klædning.
Må kapperne beskytte jer mod uvenlige øjne.
Lembas! Elverfolkets vejbrød.
En enkelt, lille bid er nok til at fylde en mands mave.
Hvor mange har du spist?
Fire.
Farerne bliver værre længere sydpå.
Orker fra Mordor har besat østbredden af Anduin.
Og vestbredden er heller ikke sikker.
Sære væsner med den hvide hånds mærke er set her.
Orker vover sig ikke ud i sollys, men det gør disse.
I bliver sporet.
Ved at sejle på floden kan I nå faldene ved Rauros før fjenden.
Mine gave til dig, Legolas, er en af Galadrims buer.
Den passer til vores skovslægtnings evner.
Dette er Noldorins dolke.
De har allerede set kamp.
Frygt ikke, unge Peregrin Toker.
Du skal nok fatte mod.
Og til dig, Samvis Gammegod, elverreb spundet af hithlain.
Er der ikke flere flotte dolke?
Og hvilken gave vil en dværg bede elverfolket om?
Intet. Bortset fra et sidste glimt af Galadriel.
For hun er smukkere end alle jordens ædelstene.
Faktisk var der en ting...
Nej, nu vrøvler jeg. Det går slet ikke. Jeg store fjols.
Jeg kan ikke give dig noget større end den gave, du allerede bærer.
Hendes kærlighed.
Jeg frygter, at Arven Aftenstjerne vil svinde hen.
Jeg lod hende gerne rejse bort og slutte sig til sit folk.
Jeg lod hende gerne sejle til Valinor.
Det valg må hun træffe.
Du har selv et valg at træffe.
At hæve dig over alle dine fædre lige siden Elendils dage.
Eller at styrte ned i mørket sammen med resten af din slægt.
Farvel.
Du har endnu meget at udrette.
Vi mødes ikke mere... Elessar
Farvel, Frodo Sækker.
Jeg skænker dig lyset fra Eärendil. Vores elskede stjerne.
Må den være et lys på mørke steder, hvor alt andet lys svigter.
Jeg har fået mit værste sår ved denne afsked.
For jeg har kastet et sidste blik på det, som er smukkest af alt.
Jeg vil aldrig kalde noget smukt mere. Undtagen hendes gave til mig.
Hvad var hendes gave?
Jeg bad om et enkelt hår fra hendes gyldne lokker.
Hun gav mig tre.
Gollum. Han har fulgt os siden Moria.
Jeg havde håbet, vi slap fra ham.
Men han kender floden.
Og hvis han lokker fjenden til, bliver vores færd mere farefuld.
- Spis lidt, hr. Frodo. - Nej tak, Sam.
Du hverken spiser eller sover. Jeg har skam bemærket det.
- Frodo... - Jeg har det fint.
Nej. Lad mig hjælpe dig.
Det har jeg lovet Gandalf.
Du kan ikke hjælpe mig, Sam.
Ikke denne gang.
Sov nu.
Vejen til Minas Tirith er den sikreste.
Derfra kan vi angribe Mordor med større styrke.
- Vi finder ingen styrke i Gondor. - Du stolede da på elverfolket.
Stoler du ikke på dit eget folk?
Vel er der svaghed og sårbarhed, men der er også mod og ære.
Men det nægter du at se.
Du er bange. Du har altid skjult dig i skyggerne.
Du frygter det, du er.
Jeg vil ikke føre Ringen i nærheden af din by.
Frodo.
Argonath.
Jeg har længe villet se de fordums konger. Mine forfædre.
Vi sejler over søen i nat. Og siden fortsætter vi til fods.
Vi nærmer os Mordor fra nord.
Vi skal bare lige finde vej gennem Emyn Muil, -
- en uigennemtrængelig labyrint af skarpe klipper. Og det bliver værre.
Pestbefængt, stinkende marskland så langt øjet rækker.
Det er den vej, vi skal.
Hvil dig nu og genvind din styrke, min gode dværg.
- Vi burde drage videre nu. - Nej. Orkerne bevogter østbredden.
Det er ikke østbredden, jeg frygter.
En skygge og en truende fare vokser i mit sind.
Noget nærmer sig. Jeg fornemmer det.
Dværge behøver ikke at genvinde deres styrke. Hør ikke på ham.
Hvor er Frodo?
Ingen af os burde vandre om alene.
Især ikke du. Alt for meget afhænger af dig.
Frodo?
Jeg ved, hvorfor du søger ensomhed. Du lider. Jeg kan se det på dig.
Nu lider du vel ikke unødvendigt?
Der er jo andre veje, Frodo. Andre stier, vi kan vælge.
Jeg ved, hvad du vil foreslå.
Var det ikke for uroen i mit hjerte, kunne det lyde som et klogt råd.
Hvorfor det? Vi er alle bange, Frodo.
Men at lade os drive af frygten og knuse håbet er jo vanvid.
Der er ingen anden udvej.
Jeg beder kun om styrke til at forsvare mit folk.
- Hvis du blot låner mig Ringen... - Nej.
- Hvorfor viger du? Jeg er ikke tyv. - Du er ikke dig selv.
Du har jo ikke en chance. De finder dig.
De tager Ringen fra dig.
Inden det er overstået, vil du trygle om at dø.
Fæ! Det er et tilfælde, at du fik den. Den kunne have været min.
Den burde være min!
- Giv mig den! - Nej!
Jeg kan læse dine tanker. Du vil give Sauron Ringen!
Du forråder os! Du går din egen og vores undergang i møde.
Forbandet være du! Du og alle andre halvlange!
Frodo?
Hvad har jeg dog gjort?
Undskyld, Frodo.
Frodo?
- Den knækkede Boromir. - Hvor er Ringen?
Hold dig væk!
- Jeg har svoret at beskytte dig. - Kan du beskytte mig mod dig selv?
Ville du tilintetgøre den?
Aragorn.
Elessar.
Jeg ville have fulgt dig til det sidste.
Ja, selv ned i Mordors flammer.
Det ved jeg.
Pas på de andre. Især Sam. Han forstår det nok ikke.
Løb, Frodo.
Løb! Løb!
Hr. Frodo!
Find den halvlange!
Elendil!
Løb, Aragorn!
Frodo! Gem dig her. Hurtigt!
Kom.
Hvad er det, han gør?
Han tager af sted.
Nej!
Løb, Frodo. Stik af.
Hov, I der! Vi er her!
- Det lykkedes. - Løb!
- Gondors horn. - Boromir!
Løb! Løb!
- De tog de små... - Lig stille.
Frodo. Hvor er Frodo?
- Jeg lod Frodo stikke af. - Så gjorde du, hvad jeg ikke kunne.
Jeg ville tage Ringen fra ham.
Ringen er uden for vores rækkevidde.
Tilgiv mig. Jeg havde ikke forudset det.
- Jeg har forrådt jer alle. - Nej. Du har kæmpet tappert.
Du har reddet din ære.
Lad den være.
Det er forbi.
Menneskenes verden falder.
Mørket hersker... Og min by går til grunde.
Jeg lover dig, at jeg ikke lader Den Hvide By falde.
Og vores folk skal ikke svigte.
Vores folk.
Vores folk...
Jeg ville have fulgt dig, min broder.
Min hærfører.
Min konge.
Hvil i fred, du Gondors søn.
De vil skue efter ham fra Det Hvide Tårn.
Men han vender ikke tilbage.
Frodo!
Jeg ville ønske, at jeg aldrig havde fået Ringen.
Jeg ville ønske, at alt dette aldrig var sket.
Det ønsker alle, som oplever dette. Men det er ikke deres afgørelse.
Det eneste, du kan afgøre, er, hvordan du udnytter din tid.
Vent, Frodo!
- Hr. Frodo. - Nej, Sam.
Vend om, Sam!
- Jeg drager alene til Mordor. - Ja. Og jeg tager med.
Du kan ikke svømme!
Sam.
Sam!
Jeg har givet et løfte, hr. Frodo.
Et løfte: "Forlad ham ikke, Samvis Gammegod."
Og det har jeg ikke i sinde at gøre.
Åh, Sam.
Kom så.
Skynd jer! Frodo og Sam har nået østbredden.
- Vil du ikke følge efter dem? - Vi kan ikke hjælpe Frodo mere.
Så har det været forgæves. Broderskabet har svigtet.
Ikke, hvis vi holder trofast ud.
Vi overlader ikke Merry og Pippin til tortur og død.
Ikke så længe vi stadig kan slås. Efterlad alt unødvendigt.
Vi må undgå byrder. Lad os jage nogle orker.
Mordor!
Jeg håber, at de andre finder en sikrere vej.
Traver passer på dem.
Vi ser dem næppe igen.
Åh jo, måske, hr. Frodo. Måske.
Sam...
Jeg er glad for, at du er hos mig.
Tekstning: Aage Brock SDI Media Denmark