Har du sett lommeboken min, kjære?
Ligger den ikke på nattbordet?
Du vet at vi er litt sent ute?
Ja.
-Hvordan ser jeg ut? -Perfekt.
-Er håret mitt i orden? -Det er kjempefint.
Du ser jo ikke på det en gang.
Det er vakkert. Du er alltid vakker.
-Har du gitt Roz telefonnummeret? -Ja, jeg la det på kjøleskapet. Kom.
Fint.
Greit, jeg er klar.
Hva heter barnevakten?
Roz.
OK, Roz, vi går nå.
-Du ser strålende ut, Mrs. Harford. -Takk skal du ha.
-Helena, er du klar for sengen? -Kan jeg få se Nøtteknekkeren?
-Når går den? -Kl. ni.
-Ja, bare se den. -Kan jeg være oppe til du kommer?
-Det blir nok for sent. -Telefonnummeret er på kjøleskapet.
Det er masse mat der. Bare forsyn deg.
-Vi er hjemme før ett. -Jeg ber drosjen vente på deg.
-Takk, dr. Harford. -Vær snill pike.
-God natt, kjære. -Ser deg i morgen tidlig.
-Victor, Illiona... -Alice...Bill...
-God jul. -God jul.
-Fint å se dere. Takk for at dere kom. -Vi kunne ikke gå glipp av det.
Alice, du ser storartet ut. Og jeg sier ikke det til alle damer, eller hva, Illiona?
-Jo. -Han gjør det!
Osteopaten du sendte meg til med armen. Nå er serven min fantastisk.
-Han er den beste i New York. -Det ser jeg på regningen hans.
Gå inn, ta en drink og ha det hyggelig.
Ser dere der inne. Takk for at dere kom.
Kjenner du noen her?
Ikke...en sjel.
Hvorfor tror du at Zieglers inviterer oss hit hvert år?
Dette...er det du får for å komme på legebesøk.
Ser du fyren ved pianoet?
Jeg studerte medisin sammen med ham.
Virkelig?
Han spiller ganske godt til å være lege.
Han er ikke lege. Han hoppet av.
Mine damer og herrer. Jeg håper dere hygger dere.
Bandet tar en kort pause nå, men vi er tilbake om ti minutter. Takk.
La oss gå og si hei til ham.
Jeg må på toalettet.
Si hei til ham du og så møter jeg deg hvor?
-I baren? -Fint.
-Nick Nightingale! -Herregud! Bill...
Bill Harford! Hvordan har du det, gamle venn?
-Hvor lenge er det siden? -Jeg vet ikke, cirka ti år.
Pluss et par.
-Har du tid til en drink? -Javisst.
Du har ikke forandret deg det minste.
Å, takk, tror jeg. Og hvordan har du det?
Slett ikke verst, slett ikke verst.
Jeg ser at du er blitt pianist.
Vel, vennene mine kaller meg det.
Er du i legebransjen fremdeles?
Du vet hva de sier, "en gang lege, alltid lege".
Ja, eller som i mitt tilfelle, "ikke lege, aldri lege".
-Jeg skjønte aldri hvorfor du stakk av. -Ikke? Det er godt. Jeg gjør det ofte.
Skål.
Unnskyld...Nick, jeg trenger deg et øyeblikk.
Kommer straks. Det er noe jeg må ordne.
Hvis jeg ikke ser deg senere, er jeg i the Village i to uker, på Sonata Cafe.
-Stikk innom hvis du får det til. -Jeg kommer.
-Det er godt å se deg. -Ja, det er godt å se deg også.
Jeg...jeg tror at det er mitt glass.
Ja, det...er jeg definitivt sikker på.
Mitt navn er Sandor Szavost.
Jeg er ungarer.
Mitt navn er Alice Harford.
Jeg er amerikaner.
Det er en fornøyelse å treffe deg, Alice.
Har du lest det den romerske poeten Ovid-
-har skrevet om "Kunsten å elske"?
Endte han ikke opp i ensomhet?
Gråtende på et sted med veldig dårlig klima?
Men først hadde han det godt.
Svært godt.
Er du her sammen med noen i kveld, Alice?
Med min mann.
Å, så trist.
Men jeg er sikker på at han er en mann som ikke vil ha noe imot at vi danser.
Hva driver du med, Alice?
Vel...akkurat nå ser jeg etter en jobb.
Tidligere var jeg leder for et kunstgalleri i Soho, men det gikk konkurs.
Så synd.
Jeg har en del venner i kunst-gamet, kanskje jeg kan være til hjelp?
Så søtt av deg.
Noen du kjenner?
Min...mann.
Er du ikke enig i at litt av sjarmen ved ekteskapet-
-er at for begge parter er det nødvendig med litt bedrag?
Må jeg få spørre om hvorfor en vakker kvinne-
-som kunne få hvilken som helst mann i dette rommet, ønsker å være gift?
Hvorfor skulle hun ikke ønske det?
Er det så ille?
Det er så bra.
Kjenner du Nuala Windsor?
Nei, og det er veldig, veldig hyggelig å treffe dere begge to.
Hvordan staver du Nuala?
N-U-A-L-
-A.
Du husker vel ikke meg, hva?
Du var meget vennlig mot meg en gang.
Bare en gang?! Det høres ut som en grusom forglemmelse!
Jeg holdt på med en foto-seanse, på Rockefeller Plaza-
-en dag med mye vind.
-Og du fikk noe i øyet ditt. -Omtrent halve Fifth Avenue.
Du var en ordentlig gentleman, du ga meg lommetørkleet ditt-
-som faktisk var rent.
Vel, det er en sånn helt jeg kan være...av og til.
Du vet vel hvorfor kvinner pleide å gifte seg?
Nei, fortell meg det.
Det var den eneste måten de kunne miste jomfrudommen sin på-
-og så være frie til å gjøre hva de ville med andre menn.
De som de egentlig ville ha.
Fascinerende.
Vet du hva som er så fint med leger?
Vanligvis mindre enn folk tror.
De virker alltid som om de kan så mye.
Å, de kan mye om alt mulig.
Men jeg vedder på at de jobber for hardt.
Bare tenk på alt de går glipp av.
Du har sannsynligvis rett.
Nå, mine damer, nøyaktig hvor skal vi...
Nøyaktig?
Dit hvor regnbuen slutter.
Der hvor regnbuen slutter?
Vil du ikke gå dit regnbuen slutter?
Vel, det kommer an på hvor det er.
Vel, la oss finne ut hvor det er.
Beklager å måtte forstyrre, dr. Harford.
Kunne De bli med meg et øyeblikk? Det er noe for Mr. Ziegler.
Fortsettelse i neste nummer?
Bill, takk for at du kom.
Vi har...vi har hatt et lite uhell her.
Hva har skjedd?
Vel, hun tok et skudd og hun fikk en dårlig reaksjon.
Hva har hun tatt?
Speed eller snøball, eller hva de nå i helsike kaller det.
Det er heroin og kokain.
Heroin og kokain...
Noe annet?
Vi tok et par drinker, ikke mye, bare litt champagne.
-Hvor lenge har hun vært slik? -I fem minutter, kanskje seks.
Hva heter hun?
Mandy...Mandy.
Mandy..?
Kan du høre meg, Mandy?
Kan du høre meg? Rør på hodet hvis du kan høre meg.
Bare rør på hodet hvis du kan høre meg, Mandy.
Du kan høre meg. Kan du åpne øynene for meg?
Mandy, kan du det?
La meg se deg åpne øynene. Sånn ja, kom igjen.
Kom igjen, se på meg, se på meg...
Se på meg. Se på meg.
Se på meg, Mandy.
Fint.
Jeg elsker Victors kunstsamling, gjør ikke du?
Ja, den er fantastisk.
Har du sett skulptursamlingen hans?
Nei...jeg har ikke det.
Han har en storartet samling av bronsefigurer fra renessansen.
Liker du perioden?
-Veldig. -Jeg elsker den.
Skulptursamlingen er ovenpå.
Har du lyst til å se den?
Jeg kan vise deg den.
Vi blir ikke lenge borte.
Kan...skje-
-bare ikke akkurat nå.
Vel, jeg skal si at du satte en støkk i oss, jenta mi.
Unnskyld.
Hvordan føler du deg nå, Mandy?
Bedre.
Du...er en svært, svært heldig pike.
Vet du det?
Jeg vet det.
Det går bra med deg denne gangen, men du kan ikke fortsette med dette.
Forstår du det?
Ja...
Du trenger en kur, det vet du, ikke sant?
Ja, det vet jeg.
Vel, Victor, jeg tror at jeg kan overlate resten til deg.
Kan jeg kle på henne og få henne ut herfra?
Nei, jeg ville beholde henne her en time til.
En time til?
Og så ville jeg...få noen til å kjøre henne hjem.
-God natt, Mandy. -Hør her...
Jeg kan ikke takke deg nok for dette, du har reddet meg.
Nei, jeg er glad for at jeg var her.
Jeg vet at jeg ikke behøver å nevne dette, men la dette bli-
-utelukkende mellom oss, OK?
Selvsagt.
Takk...
Jeg tror...at jeg har fått litt for mye champagne.
Jeg tror jeg må gå og finne min mann nå.
Å, jeg er sikker på at han greier seg på egen hånd litt lenger.
Ja, men gjør jeg det?
Selvfølgelig gjør du det.
Nei, nei, nei, jeg...
Jeg må virkelig gå nå. Jeg må gå.
Du må ikke, det vet du.
Jo...jeg må det.
Alice...
Jeg må få treffe deg igjen.
-Det er umulig. -Hvorfor?
Fordi...
...jeg er gift.
-God morgen, Lisa. -God morgen, doktor.
Posten din.
-Be Janelle gi meg litt kaffe. -Naturligvis.
-God morgen, Sarah. -God morgen, doktor.
"Det var kvelden før jul da hele huset-
-var stille, ikke en gang en mus rørte på seg."
OK, det er bra. Du kan kle på deg.
Hold den for mamma.
-Gleder du deg til jul? -Ja.
-Gjør dette vondt? -Ja.
-Der? -Ja.
Pappa kommer til å like den.
Den er et godt valg.
...foran meg.
Når jeg hopper opp i sengen min.
Vi burde ringe Zieglers og takke dem for i går.
Jeg har gjort det.
Fint.
Så hva med å pakke inn resten av julegavene?
Vi gjør det i morgen.
Si meg noe.
De to jentene-
-i selskapet i går...
Var det slik at du tilfeldigvis-
-kom til å knulle dem?
Hva?
Hva snakker du om?
Jeg snakker om de to jentene-
-som du så åpenlyst la an på.
Jeg la ikke an på noen.
Hvem var de?
De var bare et par...modeller.
Og hvor forsvant du med dem så lenge?
Vent et øyeblikk...
Vent et øyeblikk.
Jeg forsvant ikke...med noen.
Ziegler følte seg ikke helt vel-
-så jeg ble bedt om å komme ovenpå for å se på ham.
Hvem var forresten den fyren du danset med?
En venn av Zieglers.
-Hva ville han? -Hva han ville?
Hva ville han?
Ha sex...
Ovenpå, der og da.
Er det det hele?
Ja...ja, det var det hele.
Han ville bare knulle min kone.
-Ja, riktig. -Jeg antar at det er forståelig.
Forståelig?
Fordi du er en meget... meget vakker kvinne.
Jøss, jøss, jøss, vent!
Så, siden jeg er en vakker kvinne-
-så er grunnen til at en mann vil snakke med meg-
-at han vil knulle meg? Er det det du sier?
Vel, jeg tror ikke at det er fullt så svart-hvitt, men-
-jeg tror at vi begge vet hvordan...menn er.
Så på det grunnlaget burde jeg konkludere med-
-at du ville knulle de to modellene.
Det finnes...unntak.
Og hva gjør deg til et unntak?
Det som gjør meg til et unntak, er-
-at jeg tilfeldigvis elsker deg-
-og at vi er gift.
Og at...jeg aldri ville lyve for deg eller såre deg.
Innser du...at det du sier er-
-at eneste grunn til at du ikke ville knulle de to modellene-
-er hensynet til meg og ikke at du ikke hadde lyst?
La oss bare...slappe av, Alice, denne pot'en gjør deg aggressiv.
Nei, det er ikke pot'en, det er deg!
Hvorfor kan du aldri gi meg et klart svar?!
Jeg trodde det var det jeg gjorde. Jeg vet ikke hva vi krangler om.
Jeg krangler ikke.
Jeg prøver bare å finne ut hvem du er.
Hvem jeg er?
La oss for eksempel si at du har en rålekker dame-
-stående naken på kontoret ditt og du kjenner på puppene hennes.
Det jeg vil vite...
Det jeg vil vite er hva du virkelig tenker når du klemmer på dem?
Alice, jeg er tilfeldigvis lege.
Alt er helt upersonlig-
-og du vet at det alltid er en søster tilstede.
Så når du kjenner på pupper så er det rent profesjonelt, er det det du sier?
Akkurat. Sex er det siste jeg tenker på når jeg har en pasient.
Så når hun blir klemt på de små puppene sine-
-tror du at hun noen gang fantaserer-
-om hvordan flotte doktor Bills pikk er?
Kom igjen, jeg kan forsikre deg om at sex er det siste-
-som er i den jævla hypotetiske kvinnelige pasientens tanker.
Og hva gjør deg så sikker på det?
Om ikke for annet, så fordi hun er redd for hva jeg kan finne.
OK, så etter at du har fortalt henne at alt er i orden, hva da?
Hva da?
Det vet jeg ikke, Alice...
"Hva da?"
Hør her...
Kvinner gjør ikke...
De tenker ikke slik.
Millioner av års utvikling, ikke sant?
Menn må stikke den inn overalt-
-men for kvinner handler det bare om trygghet og nærhet og hva faen ellers!
Litt overforenklet, Alice, men, ja, noe sånt.
Hvis dere menn bare visste...
Jeg vet at du er litt stein i kveld,-
-at du har prøvd å få i stand en krangel og at du nå prøver å få meg sjalu.
-Men du er ikke den sjalu typen, er du? -Nei.
-Du har vel aldri vært sjalu pga. meg? -Nei.
Og hvorfor har du ikke det?
Vel, jeg vet ikke, Alice. Kanskje fordi du er min kone.
Kanskje fordi du er mor til barnet mitt-
-og fordi du aldri ville være utro mot meg.
Du er veldig, veldig sikker på deg selv, er du ikke?
Nei...jeg er sikker på deg.
Synes du at det er morsomt?
Og nå har vi et jævla latteranfall, ikke sant?
Husker du...
Husker du i sommer på Cape Cod?
Ja.
Husker du en kveld i spisesalen at det var en ung marineoffiser der-
-som satt i nærheten av bordet vårt sammen med to andre offiserer?
Nei.
Kelneren kom med en beskjed til ham og så gikk han.
Ringer det ikke en klokke?
Nei.
Jeg så ham første gang i lobbyen samme morgen.
Han sjekket inn på hotellet-
-og han fulgte pikkoloen som bar bagasjen hans til heisen.
Han...
Han så på meg idet han gikk forbi, bare et lite blikk.
Ikke noe mer.
Men jeg...kunne knapt røre meg.
Den ettermiddagen gikk...
...Helena på kino med en venninne.
Og du og jeg elsket.
Og vi la planer for fremtiden.
Og vi snakket om Helena.
Og allikevel, ikke på noe tidspunkt...
...var han noen gang...
...ute av tankene mine.
Og jeg tenkte at hvis han ville ha meg-
-selv om det bare var for en natt...
...var jeg rede til å gi opp alt.
Deg.
Helena.
Hele jævla fremtiden min.
Alt.
Og det var merkelig, for samtidig-
-var du meg mer kjær enn noensinne.
Og i det øyeblikket var min kjærlighet til deg...
...både...
...øm...
...og trist.
Jeg...jeg sov nesten ikke den natten.
Og jeg våknet neste morgen i panikk.
Jeg vet ikke om jeg var redd for at han hadde reist-
-eller for at han fremdeles var der.
Men under middagen-
-skjønte jeg at han var reist.
Og...jeg ble lettet.
Hallo?
Ja, dette er doktor Harford.
Når skjedde det?
Nei, nei... Jeg har adressen.
Takk.
Lou Nathanson døde nettopp.
Jeg må gå dit og vise ansikt.
-Hei, Rosa. -God kveld, doktor Harford.
-Hvordan er det med Miss Nathanson? -Ikke så bra. Hun er på soverommet.
Kom inn.
Marion...
Å, doktor Harford...
Så, så snilt av deg å komme.
-Jeg kom så snart jeg fikk høre om det. -Å, takk.
-Jeg er så lei for det. -Å, takk.
Din far var en...meget tapper mann.
Å, takk skal du ha.
Hvordan går det med deg?
Jeg er litt nummen. Jeg tror ikke at det helt har gått opp for meg ennå.
Vil du sitte ned?
Det er så uvirkelig.
Far hadde hatt en så god dag.
Hjernen hans var klar og han husket så mange ting.
Og så spiste han et lite middagsmåltid og sa at han hadde lyst til å ta en lur.
Jeg gikk inn på kjøkkenet og snakket med Rosa i toppen en halv time.
Da jeg kom tilbake for å se hvordan han hadde det-
-trodde jeg bare at han sov.
Så gikk det opp for meg at han ikke pustet.
Etter hva du har sagt, er jeg sikker på at han døde fredelig, mens han sov.
Å, Gud, jeg håper det.
Jeg tror jeg har vært mer redd for hvordan det skulle skje-
-enn for selve dødsfallet.
Har du hatt anledning til å ringe noen i familien?
Jeg prøvde å ringe min stemor i London, men hun var ute.
Min kjæreste Carl tar noen telefoner og kommer hit snart.
Jeg tror at du har møtt Carl her noen ganger.
Ja, jeg husker ham. Han er lærer, ikke sant?
Han er professor i matematikk.
Vi skal gifte oss...i mai.
Vel, det var strålende nyheter. Gratulerer.
Takk.
Carl har fått seg en ny lærer-stilling ved universitetet i Michigan.
Vi flytter snart dit.
Vel, Michigan er en vakker stat. Du vil like deg der.
Ja...
Det kan virkelig bli en fin forandring for deg, Marion.
Å, nei...
Jeg...
Å, Herregud, nei...
Jeg elsker deg.
Marion...
Jeg elsker deg, jeg elsker deg, jeg elsker deg, jeg elsker deg...
Jeg vil ikke reise bort sammen med Carl.
Marion, jeg tror ikke du innser...
Jo...selv om jeg aldri får se deg mer-
-vil jeg i det minste bo i nærheten av deg.
Marion, hør på meg. Hør på meg.
Du er svært opprørt akkurat nå-
-og jeg tror ikke at du innser hva du sier.
-Jeg elsker deg. -Marion...
Vi kjenner knapt hverandre.
Vi har ikke hatt en eneste samtale om et annet tema enn din far.
Jeg elsker deg.
Det er antagelig Carl.
Ikke forakt meg.
-Hei, Rosa. -Hei, Mr. Thomas.
-Er hun på soveværelset? -Ja.
Takk.
Kom inn.
Kjære.
Jeg er så veldig lei for det.
Er alt i orden med deg?
Jeg er OK.
Doktor Harford, god kveld.
-God kveld, Carl. -Takk for at du kom i kveld.
-Det minste jeg kunne gjøre. -Det betyr mye for oss.
Takk.
Vel, jeg var...
Jeg var faktisk på vei til å gå.
Marion, din far var meget stolt av deg-
-og jeg vet at du var ham til stor trøst i de siste månedene.
-Mange takk. -Takk.
Vel...
Jeg skal følge deg ut.
God natt.
Jeg mener det! Jeg har arr i nakken.
-Hvilket lag spiller den sveklingen på? -Sikkert på det rosa.
God jul, Mary!
Rumpebrødrene dine er der borte! Skikkelig skinke!
Vil du prøve denne sjokoladetunnelen, soper?!
Du burde ha pupper når du står så nær. Forsvinn!
Bæsjen min er større enn ham.
Dra til San Francisco hvor du hører hjemme, mann.
Unnskyld, vet du hva klokka er?
Ti over tolv.
Skal du noe sted?
Nei, jeg går bare en tur.
Har du lyst på litt moro?
Jeg...jeg, hva sa du?
Ha litt moro?
Jeg bor rett her nede.
Har du lyst til å bli med meg inn?
Bli med deg inn?
Ja...
Det er mye hyggeligere der inne enn her ute.
Du...
Bor du her?
Ja.
Alene?
Nei, jeg deler rom med en, men hun er ute.
Hei, det er i orden...
Hør her, ingen vil forstyrre oss.
Det er i orden, kom igjen.
Kom igjen...
Her er det.
Fint tre.
Unnskyld rotet, men hushjelpen har fri.
Det er et....
Det er et koselig, det er et-
-koselig sted.
Det er greit nok.
Så, tror du...
Tror du at vi burde snakke om penger?
Ja, jeg antar det.
Det kommer an på hva du vil gjøre.
Hva vil du gjøre?
Vel...hva anbefaler du?
Hva jeg anbefaler?
Vel...
Jeg vil helst ikke sette ord på det.
-Hva om du bare overlater det til meg? -Jeg er i dine hender.
OK...
Og hvordan høres det ut med hundre og femti?
Det høres...fint ut.
Ikke vær bekymret. Jeg tar ikke tiden.
Så, skal vi?
Unnskyld meg.
Hallo?
Hei...
Hei, er alt i orden?
Ja, jeg...
Jeg lurte bare på om du ble lenge.
Hør her, det er litt vanskelig å snakke akkurat nå.
Det kan ta litt tid.
Aner du hvor lenge?
Nei, jeg vet virkelig ikke.
Vi venter fremdeles på noen slektninger.
Vel, jeg legger meg nå.
OK, ha det.
Var det...fru doktor Bill?
Ja.
Må du gå?
Om jeg må gå?
Jeg tror det.
Er du sikker på det?
Ja, jeg er redd for det.
Men jeg vil allikevel betale deg.
Hvor mye sa du? Hundre og femti?
Ja...
Men vet du hva, du behøver ikke å tenke på det.
Nei, det er i orden.
-Nei, det behøver du virkelig ikke. -Jo, jeg vil det.
-Virkelig? -Virkelig.
Vel, mange, mange takk.
Takk.
God aften, sir. Vil De ha et bord eller sitte ved baren?
-Jeg vil gjerne ha et bord. -Greit, følg meg.
-Kan jeg ta frakken Deres? -Takk.
Vil De ha noe å drikke?
-En øl, takk. -Skal bli.
Det var det hele for i kveld.
På bass...Mr. Larry McVey.
På trommer...Kip Fleming. Og på gitar-
-selveste, Mr. Bobby Berman.
Vi håper dere likte musikken. Vi er her i to uker til, så stikk innom.
Jeg er Nick Nightingale. God natt.
-Det var fantastisk. -Mange takk.
-Nightingale! -Hei, Bill, du kom.
Ja, jeg kom akkurat da dere avsluttet siste nummeret.
Greit. Bandet spilte ikke særlig bra i kveld.
-Hva vil du ha? -Jeg tar en vodka tonic.
Takk.
Så hva bringer deg hit så sent?
-Jeg har en pasient i nabolaget. -Bor du i the Village?
Nei, vi har leilighet på Central Park West.
Er du gift?
-I ni år. -Har du unger?
Ja, vi har en datter på sju. Hva med deg?
Jeg har kone og fire sønner i Seattle.
-Du er langt hjemmefra. -Ja, du må dra dit jobbene finnes.
Takk.
-Så dette er bandet ditt? -Nei, bare et tilfeldig band.
-Hvem pleier du spille med? -Hvem som helst, hvor som helst.
-Jeg har et oppdrag til, senere i natt. -Skal du spille et annet sted i natt?
-De begynner først ved to-tiden. -I the Village?
Tro det eller ei, jeg vet faktisk ikke adressen ennå.
-Vet du ikke det? -Nei, det lyder latterlig, men-
-det er på forskjellig sted hver gang og jeg får den bare en times tid før.
-Forskjellig sted hver gang? -Så langt.
-Hva er det store mysteriet? -Vel, jeg spiller bare på pianoet.
Nick, unnskyld, men er det noe jeg går glipp av her?
Jeg spiller med bind for øynene.
Hva..?
Ja, jeg spiller med bind for øynene.
-Tøyser du med meg? -Nei, det er sant.
Og siste gangen satt ikke bindet så godt fast...
Bill, jeg har sett en del ting i mitt liv-
-men aldri, aldri noe sånt som dette.
Og aldri slike kvinner.
Vel...
Unnskyld.
Hallo? Ja, sir. Ja, dette er Nick.
Jeg vet hvor det er.
OK.
Jeg er på vei nå.
OK, sir. Takk. Ha det.
Hva er dette?
Det er navnet på en opera av Beethoven, er det ikke?
Nick...
-Det er passordet. -Passordet.
Ja, jeg beklager å måtte gjøre dette mot deg, Bill, jeg mener...
Jeg må komme meg av sted. Jeg må gå.
Nick...
Du vet at det ikke er en sjanse i helvete-
-for at du går herfra i kveld uten å ta meg med.
-Gi deg da, kompis. -Nick, jeg har allerede passordet.
Gi meg bare adressen.
Og jeg går dit på egen hånd, uten noen slags tilknytning til deg.
La oss si at jeg var villig til å gjøre det.
Du ville aldri komme inn i de klærne.
-Hvorfor ikke? -For alle har kostymer og masker.
Og hvor i helsike skal du få tak i et kostyme så sent på natten?
Takk...behold resten.
Ja, hvem er det?
Peter, det er Bill Harford.
Unnskyld at jeg forstyrrer så sent, men jeg trenger din hjelp.
Hva er det du vil?
Å, jeg beklager. Jeg skal ha tak i Peter Grenning-
-eieren av Rainbow Fashions.
Hva heter du?
Mitt navn er Bill Harford.
Jeg er Mr. Grennings lege.
Er du Mr. Grennings lege?
Ja.
OK...et øyeblikk bare.
Du skal ha tak i Peter Grenning?
Ja.
Han flyttet til Chicago... for over et år siden.
Han har flyttet til Chicago.
Det var jeg ikke klar over.
Er det du som eier Rainbow Fashions nå?
Ja, jeg gjør det.
Først ber jeg om unnskyldning nok en gang for at jeg forstyrret deg så sent.
-Mr..? -Milich.
For å bevise at jeg virkelig er doktor Harford...
Lisenskortet mitt fra helsedirektoratet i New York.
OK, så er du doktor Harford.
Hvis jeg ser Peter, skal jeg si at du har prøvd å få tak i ham.
Nei, nei, vent, vær så snill.
Hør her, grunnen til at jeg kom hit i kveld var...
Grunnen er at jeg trenger et kostyme.
Og jeg betaler gjerne hundre dollar mer enn leieprisen for bryet.
-Hundre dollar? -Ja.
Jeg tror ikke det.
OK, hva med to hundre dollar?
To hundre dollar mer enn leieprisen?
-Ja. -OK.
Kom inn.
Man kan ikke være for forsiktig nå om dagen.
Vær så god.
Ser du etter noe bestemt kostyme?
Ja...
Jeg trenger en smoking, en kappe med hette og en maske.
En kappe med hette og en maske?
Ja.
OK...jeg tror at vi kan finne noe til deg.
Vær så god, følg meg.
Flott.
Ser livaktige ut, hva?
Ja, de er fantastiske.
Kom. Så, hvilken farge skal det være på kappen?
Svart, brun, rød?
Svart.
Er det sikkert at doktoren ikke vil ha noe mer fargerikt?
-Jeg tror ikke det. -Klovner? Offiserer? Pirater?
Nei, bare smoking, den svarte kappen...
-Med hette og maske. -Ja.
OK.
Kan jeg ta frakken din?
-Du er doktor i medisin, ja? -Ja.
Hør her, doktor, jeg har problemer med håret mitt.
-Håret ditt? -Det faller av. For raskt.
På to uker har jeg mistet masse hår. Mest her. Se på dette her.
-Ser du det? -Ja.
Og?
Jeg er redd dette ikke er mitt felt.
Kan du ikke hjelpe meg?
Nei, du burde gå til en hårspesialist.
Mr. Milich, jeg har latt det bli litt sent i kveld-
-så hvis du ikke har noe imot det...
Jeg har også hastverk, med å komme tilbake i sengen.
Så, svart kappe?
Hørte du noe?
Hva er det?
Hva er dette?
Hva i all verden foregår her?
Milich, jeg kan forklare alt.
Du! Hva gjør du her?
Jeg skal drepe deg!
Og du! Har du ingen anstendighet?
Mine herrer, har dere ingen anstendighet?!
Milich, er du blitt gal? Vi ble invitert hit av den unge damen.
Den unge damen? Dette er min datter. Så dere ikke at hun er et barn?
-Forklar dere til politiet. -Til politiet?
Lille hore! Jeg skal drepe deg for dette!
Jeg lover at jeg skal drepe deg.
Hold jenta for meg.
Milich, dette er meningsløst. Den unge damen inviterte oss hit.
Så dere ikke at hun er ute av balanse?
Unnskyld at du må vente, doktor. Dette er nå en sak for politiet.
Dere blir her til jeg kommer tilbake.
-Milich, slipp oss ut. -Jeg er redd det ikke kommer på tale.
Unnskyld doktor, hvilken farge sa du?
-Svart? -Svart.
Mine herrer...vær vennlig å være stille et øyeblikk!
Ser dere ikke at jeg prøver å betjene en kunde? Beklager.
Og du, din lille hore, gå og legg deg øyeblikkelig.
Jeg skal ta meg av deg når jeg har ekspedert herren.
Du burde ha en kappe med kant av hermelin.
OK, det blir sytti-fire femti.
Sytti-fire femti, det er greit.
Der er åtti.
Og så lovet jeg deg femti over takstameteret, ikke sant?
Vi sier hundre hvis du venter på meg.
La takstameteret gå, jeg gir deg andre halvparten-
-pluss det takstameteret viser, når jeg kommer tilbake.
Hvor lenge blir du?
Kanskje en time eller mer. Men kanskje bare ti minutter.
Jeg lar sakene mine ligge her.
OK?
OK.
-God kveld, sir. -God kveld.
Kan vi hjelpe deg?
Jeg antar dere vil høre passordet.
-Hvis du vil være snill, sir. -Fidelio.
Takk, sir. Vi skal kjøre deg opp til huset.
-God kveld, sir. -God kveld.
-Passordet, sir? -Fidelio.
Takk, sir.
Jeg vet ikke hva du tror at du gjør.
Men du hører ikke til her.
Unnskyld, men du forveksler meg nok med en annen.
Ikke vær dum.
Du må gå...med en gang.
-Hvem er du? -Det spiller ingen rolle hvem jeg er.
Du er i stor fare.
Og du må komme deg herfra mens det ennå er mulig.
Vil du være så snill å unnskylde oss et øyeblikk?
Har du hatt det hyggelig?
Vel, det har vært interessant å se seg omkring.
Har du lyst til å gå til et mer privat sted?
Privat?
Kanskje det er en god idé.
Så her er du. Jeg har lett etter deg overalt.
Kan jeg få låne ham et par minutter? Jeg lover å komme tilbake med ham.
Jeg tror ikke at du innser hvilken fare du er i nå.
Du kan ikke føre dem bak lyset lenger. Kom deg vekk før det er for sent.
Hvorfor forteller du meg dette?
-Det spiller ingen rolle. -Hvem er du?
Det vil du ikke vite. Men du må gå. Med en gang.
-Blir du med meg? -Det er umulig.
-Hvorfor? -Fordi det ville koste meg livet.
Og kanskje ditt også.
-La meg se ansiktet ditt. -Nei!
Gå!
Unnskyld, sir.
Er du herren som har en taxi som venter?
Ja.
Sjåføren er ved hoveddøren og ber inntrengende om å få snakke med deg.
Vær så snill...kom nærmere.
Kan jeg få høre passordet, takk?
Fidelio.
Det er riktig, sir, det er passordet...for å få adgang.
Men får jeg spørre, hva passordet for huset er?
Passordet for huset?
Ja..?
Jeg beklager, jeg...
Jeg...
Jeg har visst glemt det.
Det er uheldig.
For her spiller det ingen rolle om du har glemt det-
-eller om du aldri har kjent det.
Vær vennlig og ta av deg masken.
Og nå...kan du kle av deg.
Kle...av meg?
Ta av deg klærne.
Mine herrer...vær så snill...
Ta av deg klærne, eller vil du at vi skal gjøre det for deg?
Stans!
La...ham...gå.
Ta meg.
Jeg vil kjøpe ham fri.
Vil du kjøpe ham fri?
Ja.
Er du sikker på at du forstår hva du påfører deg selv når du gjør dette?
Ja.
Vel.
Du er fri.
Men jeg advarer deg.
Hvis du gjør undersøkelser-
-eller hvis du sier et ord til noen om hva du har sett-
-vil det få alvorlige konsekvenser for deg og din familie.
Forstår du det?
Men...
Hva vil skje med den kvinnen?
Ingen kan forandre skjebnen hennes nå.
Når det er gitt et løfte her, så er det ingen vei tilbake.
Gå!
Alice..?
Det går bra...det går bra.
Unnskyld...
Unnskyld at jeg vekket deg, men jeg trodde at du hadde mareritt.
Å, Herregud...
Jeg hadde en så grusom drøm.
-Hva er klokken? -Litt over fire.
-Kom du nettopp hjem? -Ja.
Det tok lenger tid... lenger enn jeg trodde.
Du må være helt utslitt.
Kom igjen...legg deg.
Legg deg.
Hva drømte du om?
Bare om underlige ting.
Hva var det?
Så underlig.
Fortell meg om det.
Vi var...
Vi var i en forlatt by.
Og alle klærne våre var borte.
Vi var nakne.
Og jeg var vettskremt.
Og jeg skammet meg.
Å, Herregud...
Og...
Og jeg var sint fordi jeg trodde at det var din skyld.
Og du...
Du løp av sted for å finne klær til oss.
Så snart du var borte var alt helt annerledes.
Jeg...
Det føltes deilig.
Så lå jeg i en vakker hage.
Utstrakt naken i solskinnet.
En mann kom ut av skogen.
Det var...
Det var mannen fra hotellet, han jeg fortalte deg om.
Marineoffiseren.
Han så på meg.
Og så lo han bare.
Han bare lo til meg.
Det er ikke det hele, er det vel?
Nei...
Hvorfor forteller du meg ikke resten?
Det er...
Det er for grusomt.
Det er bare en drøm.
Han...
Han kysset meg.
Og så elsket vi.
Så var det en mengde andre mennesker rundt oss-
-hundrevis av dem, overalt og alle knullet.
Og så...
Så knullet jeg andre menn.
Så mange at jeg ikke vet hvor mange jeg lå med.
Og jeg visste at du kunne se meg i armene på alle disse mennene...
...mens jeg knullet alle sammen.
Og jeg ville gjøre narr av deg.
Jeg ville le deg opp i ansiktet.
Og så lo jeg så høyt jeg kunne.
Og...
Det må ha vært da du vekket meg.
-Hei. -Hei.
Bare en kopp kaffe, takk.
Noe annet?
Nei, takk.
Unnskyld, men vet du tilfeldigvis når de åpner ved siden av, på Sonata-kafeen?
Jeg tror at det vanligvis er noen på kontoret ved to-eller tretiden.
Hør her, jeg...
Du kjenner vel ikke tilfeldigvis Nick Nightingale?
Han spiller piano der for tiden.
Nick Nightingale?
Jo, han pleier å komme her.
Hør...kanskje du kan hjelpe meg-
-for det er svært viktig at jeg får tak i ham i formiddag.
-Vet du hvor han bor? -Vel jeg...
Jeg vet ikke om han vil at jeg skal oppgi adressen hans.
Det er i orden. Jeg er lege.
Jeg er faktisk en gammel venn av ham.
Vel, doktor...
Han spiller der i kveld, kan det ikke vente til da?
Hør her, for å være ærlig...
...så gjelder det noe medisinsk.
Noen prøver og jeg vet at han vil ha svar på dem så snart som mulig.
Unnskyld...
Hei! Hva kan jeg hjelpe deg med?
Vil du være vennlig å ringe Mr. Nightingales rom for meg?
Beklager, sir, Mr. Nightingale har allerede sjekket ut.
-Har han sjekket ut? -Ja.
-Har han lagt igjen noen ny adresse? -Nei, dessverre. Nei.
Når sjekket han ut?
-Cirka klokken fem i dag morges. -Klokken fem i morges?
Ganske tidlig å sjekke ut, hva?
Det er litt tidlig ja.
Hør her, la du merke til noe-
-jeg vet ikke riktig, uvanlig ved ham da han dro?
-Uvanlig? -Ja.
-Du er vel ikke fra politiet? -Nei, jeg er en gammel venn av ham.
-Virkelig? -Jeg er lege.
Vel...Bill..?
Javisst.
Det er rart at du skulle spørre om det, Bill-
-for det var faktisk noe rart ved måten Mr. Nightingale dro på.
Virkelig? Hva...hva var det?
Vel...
Han kom hjem i dag morges, sånn cirka halv fem, sammen med to menn.
Digre fyrer.
Jeg mener, de var velkledde og førte et pent språk,-
-men de var ikke av typen som du legger deg ut med.
Hvis du forstår hva jeg mener.
Og jeg la merke til at Mr. Nightingale hadde et blåmerke på kinnet.
Og for å være helt ærlig, så syntes jeg også at han virket litt redd.
-Redd? -Ja.
Han sa at han ville sjekke ut-
-og så gikk han opp på rommet sitt med den ene av mennene.
Den andre ble her og gjorde opp regningen hans.
Og da de kom ned igjen, prøvde Mr. Nightingale å gi meg en konvolutt-
-men de så det og tok den og sa at eventuelle brev og beskjeder til ham-
-ville bli hentet av noen med fullmakt til å gjøre det.
Og så kjørte de ham bort i en bil.
-Har du noen anelse om hvor de dro? -Nei, ingen idé.
Vel...
Vel, jeg setter virkelig pris på at du hjalp meg.
Når som helst, Bill. Ha det.
-Å, den gode doktor. -Mr. Milich.
Var kostymet vellykket?
Ja, det var det. Takk skal du ha.
Bra, bra. Smoking, kappe...sko...
Jeg tror at du har glemt masken.
-Er den ikke der? -Nei, nei, nei.
Kanskje du glemte den i selskapet?
Jeg tror ikke det.
Jeg må ha mistet den.
-Kan du sette den på regningen? -Jovisst.
Her.
Det var hundre og femti for leien og som du sa, to hundre for bryet-
-tjue-fem for masken...unnskyld.
Tre hundre og sytti-fem.
Ja, kjære...kom...kom.
Vil du si hei til doktor Harford?
-Hei. -Hei.
Takk, Mr. Milich, jeg ringer deg snart.
-Ha det. -Farvel, mine herrer.
-God jul og godt nytt år. -I like måte.
Vel, doktor Harford, her er kvitteringen.
Jeg river i stykker avtrykket av kredittkortet ditt og takker for handelen.
Mr. Milich,-
-i natt skulle du ringe politiet.
Saker og ting forandrer seg. Vi ble enige om en annen ordning.
Og forresten, hvis den gode doktor skulle ønske seg noe en annen gang-
-hva som helst. Det behøver ikke være et kostyme.
Kom inn...
-Tunfisksalat og svart kaffe. -Takk.
Hvordan ser ettermiddagen min ut?
Jeg tror at det bare er Mrs. Akerly halv tre og Mrs. Kominski klokken fire.
Det har dukket opp noe som gjør at jeg ikke kan ta imot dem.
Spør dr. Miller om han kan ta dem. Hvis ikke, si unnskyld og lag nye avtaler.
Og ring garasjen og be dem kjøre ut bilen min om en halv time.
Null problem.
Gi opp undersøkelsene dine som er fullstendig hensiktsløse-
-og anse disse ordene som nok en advarsel.
Vi håper for din egen skyld at dette er tilstrekkelig.
Hei!
Hei, pappa!
Hei!
Har...har noen ringt etter meg?
Doktor Sanders og...Mrs. Shapiro.
-Hei. -Hei, pappa.
-Se, jeg har alt rett. -Har du alt rett?
-Ja. -Absolutt alt?
Det er fint.
-Er du sulten? -Litt.
Vil du spise klokken sju?
Sju...kan vi gjøre det litt tidligere, for jeg har noen avtaler på kontoret?
-Må du ut igjen i kveld? -Jeg er redd for det.
Pappa, får jeg en valp til jul?
Vel, vi får se.
-Han kunne være vakthund. -Vi får se.
Kom igjen, la oss gjøre dette ferdig.
Greit, vi har Joe, og Joe har to dollar og femti-
-og Mike har en dollar og sytti-fem cent.
Hvor mye mer penger har Joe enn Mike?
En dollar og sytti-fem?
Så skal du trekke fra eller legge til?
Hvor mye mer betyr at jeg må trekke fra, ikke sant?
Ja, så da tar du...
Og så var det en mengde andre mennesker rundt oss.
Hundrevis av dem overalt, og alle knullet.
Og så...knullet jeg andre menn.
Så mange at jeg vet ikke hvor mange jeg lå med.
Hallo..?
Behold resten. God jul.
-Hva er det? -Domino..?
Nei, hun er ikke hjemme.
Venter du henne tilbake snart?
Nei, jeg gjør ikke det.
Jeg har noe til henne. Kan jeg legge igjen denne hos deg?
Et øyeblikk bare...
Kan jeg si hvem den er fra?
Vel, si bare at den er fra Bill.
-Er du Bill? -Ja.
Selveste Bill? Er du legen som var her i går kveld?
Vel, jeg er nok det.
Domino fortalte hvor hyggelig du var mot henne.
Gjorde hun det?
Kan du ikke komme inn et øyeblikk?
-Greit. -OK...OK...
Jeg er Sally.
-Hei, Sally. -Hei.
Så, har du noen anelse om... når du venter Domino tilbake?
Nei.
Jeg har ingen anelse.
-Har du ingen anelse? -Nei.
For å være helt ærlig, så kommer hun kanskje ikke tilbake.
Kommer hun kanskje ikke tilbake?
Vel...
Jeg...
Du...
Jeg tror at det er noe jeg burde fortelle deg.
-Virkelig. -Ja...
Men jeg vet ikke, jeg vet ikke.
-Vet du ikke? -Nei...
Jeg vet ikke om jeg skal fortelle deg dette.
Kan du ikke sette deg?
Greit, la oss sette oss.
Jeg vet ikke riktig hvordan jeg skal si dette.
Vet du ikke helt hvordan?
Vel, siden du var sammen med Domino i går kveld-
-tror jeg at det vil være riktig å la deg få vite-
-at hun fikk resultatet av en blodprøve i morges og den var HIV-positiv.
-HIV-positiv. -Ja.
Vel...
Jeg er veldig, veldig lei for å høre det.
Ja.
Jeg mener, det ødelegger jo alt.
Kan jeg by deg noe... en kopp kaffe, kanskje?
Nei, takk.
Det er kanskje best at jeg går.
-Taxi. -Jeg går av vakt nå.
Jeg tar bare en capuccino.
Jeg kommer med den.
Takk.
Forhenværende skjønnhets- dronning tar overdose på hotell.
God kveld, jeg er doktor Harford.
En av pasientene mine ble innlagt her i formiddag, Miss Amanda Curran.
-Kan du gi meg romnummeret hennes? -Selvfølgelig, doktor. Hva var navnet?
Curran. Amanda Curran.
C-U-R-R-A-N?
Ja.
Miss Amanda Curran?
Riktig.
Jeg beklager, men Miss Curran døde i ettermiddag.
Døde hun?
Ja, klokken kvart på fire. Jeg beklager.
Fordi at det kan koste meg livet og kanskje ditt også.
Hallo..?
Ja, det er doktor Harford.
I kveld?
Nei, nei, det er greit.
Si bare til ham at jeg er der om cirka tjue minutter. OK?
Kom inn.
Takk for at du kom. Beklager å måtte dra deg hit i kveld. La meg ta frakken.
Jeg var ute likevel.
-Hva med en drink? -Skal du ha en?
Hva vil du ha?
-Bare litt whisky. -Fint.
-Tar du den bar? -Ja, takk.
Strålende selskap du holdt. Alice og jeg hadde det veldig hyggelig.
Fint. Det var hyggelig å se dere begge to.
-Skål. -Skål.
Har du spilt?
Nei, jeg har bare slått noen kuler.
Nydelig whisky.
Den er 25 år gammel. Jeg sender deg en kasse.
-Nei takk. -Hvorfor ikke?
Har du lyst til å spille?
Nei, takk. Spill du, jeg kan se på.
Nei, nei, jeg...
Jeg bare...
Hør her...
Bill...
Grunnen til at jeg ba deg komme, er at jeg-
-må snakke med deg om noe.
Greit.
Det er litt vanskelig.
Og jeg må være helt åpen.
Hva slags problem har du?
Det er ikke et helsemessig problem.
Faktisk så gjelder det deg.
Bill...
Jeg...jeg vet hva som hendte i går.
Og jeg vet hva som har foregått siden da.
Jeg tror at du kanskje...
...har feil oppfatning av et par ting.
Jeg beklager, Victor, jeg...
Hva i helvete snakker du om?
Vær så snill, Bill. Ingen utflukter.
Jeg var der.
I huset.
Jeg så alt som fant sted.
Bill, hva i helsike-
-trodde du at du holdt på med?
Jeg kunne ikke...
Jeg kunne ikke engang begynne å forestille meg hvordan du...
Hvordan du hadde hørt om det, for ikke å si-
-hadde kommet deg inn gjennom døren.
Og så husket jeg at jeg hadde sett deg sammen med-
-den kødden av en pianist, Nick eller hva faen han heter, i selskapet mitt.
Og det skulle ikke mye til for å skjønne resten.
Det var ikke Nicks skyld.
Det var min.
Selvfølgelig var det Nicks skyld.
Hadde ikke han nevnt det for deg, ville ikke dette skjedd.
Jeg anbefalte den kødden til dem,-
-og han fikk meg til å se ut som en komplett idiot.
Victor...
Hva kan jeg si?
Jeg hadde absolutt ingen anelse om-
-at du var involvert på noen måte.
Jeg vet at du ikke visste det, Bill.
Men jeg vet også at du gikk til Nicks hotell i dag morges-
-og snakket med resepsjonisten.
Hvordan vet du det?
Fordi jeg fikk deg skygget.
Fikk du meg skygget?
OK, OK, jeg beklager... Greit, jeg skylder deg en unnskyldning.
Det var til ditt eget beste. Tro du meg.
Jeg vet hva resepsjonisten fortalte deg, men det han ikke sa er-
-at de bare satte Nick på et fly til Seattle.
Nå er han antakelig tilbake hos familien sin og boller seg med fru Nick.
Resepsjonisten sa han hadde et blåmerke på kinnet.
OK, så hadde han et blåmerke i ansiktet-
-som er pokker så mye mindre enn det han fortjener.
Bill, du innser ikke hva slags trøbbel du var i igår kveld.
Hvem tror du at de menneskene er? De er ikke bare vanlige mennesker.
Hvis jeg fortalte deg navnene deres, jeg skal ikke det, men gjorde jeg det-
-så tror jeg ikke at du ville sove så godt om natten.
Var det det andre passordet?
Var det det som avslørte meg?
Ja, til slutt.
Men ikke fordi du ikke kjente det,-
-men fordi det ikke fantes noe passord nummer to.
Og naturligvis hjalp det ikke stort-
-at de andre kommer i limousiner og at du dukket opp i en taxi.
Eller at da de tok frakken din,-
-fant de kvitteringen fra utleiebyrået i lommen din, utstedt til den-du-vet.
Det var en...
Det var...
Det var en kvinne der-
-som forsøkte å advare meg.
Jeg vet det.
Vet du hvem hun var?
Ja, hun var...
Hun var et ludder.
Beklager, men...det er det hun var.
Et ludder.
Bill.
Hva om jeg fortalte deg-
-at alt som skjedde med deg der...
Truslene, jentas advarsler-
-hennes inngripen i siste sekund. Hva om jeg sa at det hele-
-var iscenesatt?
At det var et slags...narrespill?
At det var falskt.
Falskt?
Ja...falskt.
Hvorfor skulle de gjøre det?
Hvorfor?
Med rene ord, for å skremme dritten ut av deg.
For å få deg til å holde kjeft om hvor du hadde vært og hva du hadde sett.
Har du sett dette?
Forhenværende skjønnhets- dronning tar overdose på hotell.
Ja, jeg har det.
Jeg så liket hennes...på likhuset.
Var hun...
Var hun kvinnen i selskapet?
Ja.
Hun var det.
Victor, er kvinnen som ligger død på likhuset...
...kvinnen som var i selskapet?
Ja.
Vel, Victor, det er noe jeg ikke helt skjønner her.
Du sier at det var falskt, et narrespill.
Har du noe imot å fortelle meg hva slags jævla narrespill det er,-
-som ender med at noen dør?
OK, Bill, la oss kutte ut pisspreiket.
Du har vært på for tynn is i de siste tjue-fire timene.
Hvis du vil vite hva slags narrespill det er, så skal jeg fortelle deg det.
Hele den der falske "ta meg i stedet" greia, som du beit så grundig på-
-har ingenting med hennes død å gjøre. Det hendte ingenting med henne-
-som ikke har skjedd med henne før. Hun ble rundknullet. Punktum.
Da de brakte henne hjem, var alt i orden med henne.
Og resten står i avisen. Hun var et narkovrak, hun tok en overdose.
Ikke noe mistenkelig. Døren hennes var låst fra innsiden. Politiet var fornøyd.
Kom igjen...med henne var det alltid bare et spørsmål om tid.
Du sa det til henne selv. Hun med de flotte puppene-
-som tok overdose på badet mitt.
Hør her, Bill, ingen har drept noen.
Noen er død, det skjer hele tiden.
Livet går videre, det gjør alltid det inntil det ikke gjør det mer.
Men det vet du, ikke sant?
Jeg skal fortelle deg alt.
Helena skal snart stå opp.
Hun...
Hun venter at vi skal handle til jul i dag.
-Den er fin. -Jeg kunne legge Sabrina i den.
-Den er virkelig...pen. -Den er gammeldags.
Den var stor.
Jeg håper at julenissen gir meg en sånn til jul.
-Gjør du det? -Ja.
Vel, du får vente og se.
Alice.
Hva synes du at vi skal gjøre?
-Hva jeg synes vi skal gjøre? -Se, mamma.
Hva jeg synes? Det vet jeg ikke.
Jeg mener, kanskje jeg...
Kanskje synes jeg at vi burde være takknemlige.
Takknemlige for-
-at vi har greid å overleve alle våre eventyr.
Enten de nå er virkelige eller bare er en drøm.
Er du... Er du...sikker på det?
Om jeg er...sikker på det?
Bare...
Bare så sikker som jeg er på at en natts virkelighet-
-for ikke å snakke om den i et helt liv,-
-noen gang kan være hele sannheten.
Og at ingen drøm er noen gang bare en drøm.
Det som er viktig er at vi er våkne nå-
-og forhåpentligvis i lang tid fremover.
For alltid.
For alltid?
For alltid.
La oss...la oss ikke bruke det ordet.
Det...det skremmer meg.
Men...
Jeg er virkelig glad i deg.
Og det er noe veldig viktig...
...som vi må gjøre så snart som mulig.
Hva er det?
Knulle.
Tekst: SDI Media Group