TITANIC
13 metri. Ar trebui să-l vezi.
Bine. Ridic-o peste balustrada de la prora.
Bine, Mir-2, trecem peste prova. Urmează-ne.
Bine, linişte. Filmăm.
Să văd vaporul ieşind din întuneric asemeni unei corăbii fantomă
mă cutremură de fiecare dată.
Imaginea epavei triste a maiestuoasei nave...
în locul unde a căzut la 2:30 în noaptea de 15 aprilie 1912...
după o lungă scufundare...
din lumea de deasupra apei.
Şefule, ce texte ai.
A şasea scufundare.
Am revenit pe puntea Titanicului.
La patru km adâncime.
3.821 metri.
Presiunea exterioară este de 1,5 tone pe cm pătrat.
Ferestrele astea sunt groase de 25 cm, dacă cedează...
în două microsecunde suntem terminaţi.
Bine, gata cu prostiile.
Coboară submarinul pe acoperişul cabinelor ofiţerilor, ca ieri.
Sigur.
Bine, Mir-2, aterizăm deasupra Scării Mari.
Sunteţi gata de lansare?
Da, Brock, lansez Dunkin acum. Du-te, Charlie.
- Bine, dă cablu. - Dă cablu.
Bine, Brock, coborâm de-a lungul corpului navei.
Da, recepţionat. Coborâţi şi mergeţi la uşa culoarului către clasa întâi.
Vreau să cercetaţi recepţia de pe puntea D şi restaurantul.
Recepţionat.
- Cablu. - Cablu.
Bine, acum stânga. Stânga.
Snoop Dog în acţiune. Coborâm în casa scărilor.
Bine, Lewis, coboară pe puntea B.
Puntea A.
- Dă-mi frânghie, căpitane. - Puntea B, intră acolo.
- Atenţie la cadrul uşii. Atenţie. - Îl văd, am înţeles.
VEDERE SNOOP
Stăm bine. Calm, şefu'.
Bine, întoarce-te.
- Dă-mi cablu. - Întoarce-te. Atenţie la perete.
Brock, suntem lângă pian. Recepţionezi?
Recepţionat.
Acolo.
- Asta e uşa de la dormitor. - O văd.
Am intrat. Am ajuns.
E patul lui Hockley. Acolo a dormit neisprăvitul.
Hopa, cineva a uitat apa deschisă.
Stai. Numai puţin. Mergi în dreapta.
Uşa dulapului. Apropie-te.
- Miroşi ceva, şefu'. - Vreau să văd ce e dedesubt.
Dă-mi mâinile, omule.
Bine.
- Ai grijă, s-ar putea să se dărâme. - Bine.
Bine, întoarce-o. Hai, întoarce-o.
Dă-i bice. Haide.
Bine, dă-i drumul jos.
Măiculiţă, ai văzut, şefu'?
A venit ziua plăţii, băieţi.
Banii!
- Am reuşit, Bobby! - L-am recuperat.
Da, eşti grozav.
Cine e cel mai tare? Spune!
Tu eşti cel mai tare, Lewis.
- Bobby, trabucul meu. - Poftim.
Bine, deschide-l.
Lasă-mă să trec. Stai.
- L-ai prins? - L-am prins.
La naiba!
Niciun diamant.
Şefule, la fel i s-a întâmplat lui Geraldo...
şi cariera lui a fost distrusă.
Închide camera.
Brock. Partenerii vor să ştie cum merge.
Salut, Dave, Berry. Uite cum stă treaba, nu era în seif.
Nu-ţi face griji. Există o sumedenie de locuri unde poate să fie.
Sigur că da.
Resturile podelei din apartament, camera mamei...
- Seiful casierului pe puntea C. - Geanta lui Hoffa.
O sumedenie de alte locuri.
Aveţi încredere în instinctul meu. Ştiu că suntem aproape.
Trebuie doar să trecem printr-un proces eliminatoriu.
Numai puţin.
- Lasă-mă să văd. - Cred că am găsit ceva.
- Unde e poza colierului? - Te sunăm imediat.
14 aprilie 1912
Să fiu al naibii.
Vânătorul de comori Lovett e recunoscut pentru comoara spaniolă.
În regulă, te hrănesc într-o clipă.
A călătorit cu submarinele ruseşti, să descopere cea mai faimoasă epavă...
Titanicul.
Este cu noi în direct prin satelit, de pe nava de cercetare Keldysh...
din nordul Atlanticului.
- Bună, Brock. - Bună, Tracy.
Toată lumea a auzit poveştile obişnuite despre Titanic.
Cunoaşteţi nobleţea orchestrei care a cântat până la scufundare.
Dar pe mine mă impresionează poveştile nespuse...
secretele ferecate în cala Titanicului.
Folosim roboţii pentru a pătrunde în epavă la adâncimi...
fără precedent.
Expediţia dv. se află în centrul furtunii...
de controverse privind drepturile şi etica de recuperare.
Mulţi vă numesc jefuitori de morminte.
Recuperarea artefactelor din mormântul lui Tutankhamon n-a...
- Ce e asta? - Dă mai tare, scumpo.
Avem muzeografi experţi trimişi să se asigure...
că relicvele sunt păstrate şi catalogate corespunzător.
Priviţi acest desen descoperit astăzi...
O bucată de hârtie care a stat în apă 84 de ani...
iar echipa mea a reuşit să o păstreze intactă.
Ar fi trebuit să rămână îngropată pe fundul oceanului pentru eternitate?
O putem vedea şi...
Să fiu a naibii!
Brock, ai un telefon prin satelit.
Bobby, lansăm. Vezi submersibilele care intră în apă?
Crede-mă, amice, chiar vrei să răspunzi la apelul ăsta.
Sper să merite.
Trebuie să vorbeşti tare. E cam bătrână.
Grozav.
Sunt Brock Lovett. Cu ce vă pot ajuta, dnă...
Calvert. Rose Calvert.
Dnă Calvert?
Mă întrebam dacă aţi găsit Inima Oceanului, dle Lovett.
Ţi-am spus că vrei să răspunzi la apel.
Bine, mi-ai captivat atenţia, Rose.
Ne poţi spune cine este femeia din desen?
Cum să nu! Femeia din desen sunt eu.
E o mincinoasă! O nebună în căutare de bani şi publicitate.
Dumnezeu ştie de ce! Ca puicuţa aia rusoaică, Anestezia.
Se apropie!
Rose Dewitt Bukater a murit pe Titanic la 17 ani, nu-i aşa?
Aşa este.
Dacă ar fi trăit, acum ar avea peste 100 de ani.
101 luna viitoare.
OK, deci e o mincinoasă matusalemică.
Ascultă, am scormonit deja trecutul femeii...
până în anii '20 când lucra ca actriţă.
O actriţă. Iată primul indiciu, Sherlock.
Pe atunci se numea Rose Dawson. Apoi s-a căsătorit cu unul Calvert.
S-au mutat în Cedar Rapids şi i-a turnat câţiva plozi.
Calvert e mort acum şi, din auzite, la fel şi Cedar Rapids.
Oricine ştie ceva despre diamant...
fie e oale şi ulcele, fie e aici pe vas, dar ea ştie ceva.
Nu călătoreşte cu bagaje puţine, nu?
Grăbeşte-te, ajută-l!
Dnă Calvert, sunt Brock Lovett. Bun venit pe Keldysh.
Haide să intrăm.
- Bună, dră Calvert. - Bună.
- Bun venit pe Keldysh. - Mersi.
Da?
- Vă plac cabinele? - Da, sunt foarte drăguţe.
Ai făcut cunoştinţă cu nepoata mea, Lizzie? Ea are grijă de mine.
Ne-am întâlnit acum câteva minute. Îţi aminteşti, bunico, pe punte?
Da, aşa e...
Aşa. Foarte drăguţ. Trebuie să-mi iau pozele când călătoresc.
Vă pot servi cu ceva? Aveţi nevoie de ceva?
Da.
Aş vrea să-mi văd desenul.
Ludovic al XVI-lea purta o piatră magnifică
numită Diamantul Albastru al Coroanei.
A dispărut în 1792.
Cam în aceeaşi perioadă, bătrânul Ludovic şi-a pierdut capul.
Se presupune că şi diamantul a fost tăiat.
A fost şlefuit în formă de inimă şi a devenit Inima Oceanului.
Astăzi, ar valora mai mult decât Diamantul Speranţei.
Era groaznic de greu, l-am purtat numai atunci.
Chiar crezi că tu eşti în desen, bunico?
Eu sunt, scumpo.
Nu eram o frumuseţe?
I-am luat urma prin înregistrări de asigurări.
O solicitare de despăgubire veche soluţionată în secret absolut.
Îmi poţi spune cine a fost posesorul asigurării, Rose?
Cred că cineva numit Hockley.
Nathan Hockley. Corect. Magnatul oţelului din Pittsburgh.
Solicitarea era pentru colierul cu diamant
cumpărat de fiul lui logodnicei sale, ţie.
Cu o săptămână înainte de a urca pe Titanic.
A fost înregistrată imediat după scufundare.
Deci diamantul trebuie să se fi scufundat odată cu vasul.
Vezi data?
"14 aprilie 1912."
Asta înseamnă că dacă bunica ta e cine pretinde...
purta diamantul la gât în ziua când s-a scufundat Titanicul.
Asta înseamnă că eşti prietena mea cea mai bună.
Iată câteva dintre lucrurile pe care le-am recuperat din cabina ta.
A fost a mea.
Extraordinar!
Arată la fel ca ultima dată când am văzut-o.
Imaginea din oglindă s-a schimbat puţin.
Eşti gata să te reîntorci pe Titanic?
Iată. Loveşte aisbergul la babord.
Se freacă de aisberg, iar peretele e străpuns în mai multe locuri...
sub linia de plutire.
Apoi compartimentele din faţă se inundă.
Pe măsură ce nivelul apei creşte, trece peste pereţii de separare...
care, din păcate, se ridică doar până la puntea E.
Pe măsură ce prova se scufundă, pupa se ridică, la început încet...
apoi din ce în ce mai repede până când tot fundul navei e în aer.
Şi are un fund imens. 20.000, 30.000 de tone.
Corpul navei nu e proiectat să suporte aşa o presiune.
Ce se întâmplă? Se rupe în două până la chilă...
Şi pupa cade înapoi la nivel.
Pe măsură ce prova se scufundă,
pupa ajunge la verticală şi se desprinde.
Pupa pluteşte câteva minute asemeni unui dop de plută...
se inundă şi se scufundă pe la 2:20 dimineaţa...
la două ore şi 40 de minute după coliziune.
Prova se înclină şi se prăbuşeşte la un km distanţă...
cu viteza de 20-30 de noduri la impactul cu fundul oceanului.
Grozav, nu?
Mulţumesc pentru detaliata analiză criminalistică, dle Bodine.
Desigur, pe viu...
experienţa a fost puţin diferită.
Ne-o împărtăşeşti şi nouă?
- O duc să se odihnească. - Nu.
- Haide, bunico. - Nu.
Dă-mi casetofonul.
Spune-ne, Rose.
Au trecut 84 de ani.
În regulă. Încearcă să-ţi aminteşti ceva, orice.
Dle Lovett, vrei să asculţi sau nu?
Au trecut 84 de ani...
şi încă mai simt mirosul de vopsea proaspătă.
Vesela de porţelan era nouă-nouţă.
La fel şi aşternuturile de pat.
Titanicul era supranumit vaporul visurilor.
Şi aşa era.
Cu adevărat.
FRANCIS SRL - SOUTHAMPTON
Toţi pasagerii de la clasa a treia cu cuşetă în faţă...
aici, vă rog! La rândul de aici! Aici!
- E o barcă mare, nu? - Tată, e o navă.
Ai dreptate.
Nu înţeleg de ce se minunează toată lumea.
Nu pare mai mare decât Mauretania.
Poţi deveni blazat cu anumite lucruri, Rose, dar nu cu Titanicul.
E cu peste 30 m mai lung decât Mauretania şi cu mult mai luxos.
Fiica ta e mult prea greu de epatat, Ruth.
Se spune că e imposibil de scufundat.
Chiar aşa e. Nici Dumnezeu nu ar putea să-l scufunde.
Dle, trebuie să duceţi bagajele la terminalul principal.
Pe acolo, dle.
Am încredere în dumneata. Conduceţi valetul meu.
Da, dle. Cu multă plăcere. Dacă pot fi de ajutor...
Da, bine.
Toate cuferele din maşina de acolo. Doisprezece de aici.
Şi seiful în apartament, camerele B-52, 54, 56.
Doamnelor, să ne grăbim. Pe aici.
- Haina mea? - E la mine, dră.
Staţi aici la coadă pentru inspecţia sanitară.
Toţi pasagerii de la clasa a treia să vină aici la inspecţia sanitară.
Bărbia sus.
NUMAI PENTRU TRAFICUL DE PASAGERI
- Bun venit la bord, doamnă. - Bun venit pe Titanic.
Era vasul visurilor pentru toţi ceilalţi.
Pentru mine, era un vas de sclavi...
care mă aducea înapoi în America în lanţuri.
La exterior, eram exact aşa cum trebuie să fie o fată binecrescută.
Dar sufletul meu urla.
Jack, eşti pazzo. Pariezi tot ce avem.
Când nu ai nimic, nu ai nimic de pierdut.
Dobitocule, nu pot să cred că mizezi biletele noastre.
Sven?
Pariez.
CLASA A TREIA - WHITE STAR LINE
Bine.
Momentul adevărului. Viaţa cuiva este pe punctul de a se schimba.
Brizio?
- Niente. - Niente.
Olaf?
Nimic.
Sven?
Două perechi.
Îmi pare rău, Fabrizio.
Ma vaffanculo! Ai pariat toţi banii?
Îmi pare rău, dar nu-ţi vei revedea mama multă vreme.
Pentru că mergem în America. Ful, domnilor.
Haide.
Merg acasă!
- Merg acasă! - Merg în America!
Nu, amice.
Titanic pleacă în America în cinci minute.
La naiba, Fabri. Haide.
Acum călătorim în stil mare. Suntem nişte baştani.
Parcă am fi de viţă regală, ragazzo mio.
Vezi? E al meu destino.
Cum spuneam, merg în America să devin milionar.
- Eşti pazzo. - Poate, dar am bilete.
- Credeam că eşti rapid. - Aspetta!
Aşteaptă! Hei, aşteaptă!
Suntem pasageri! Pasageri!
Aţi trecut prin inspecţie?
Desigur.
Oricum, nu avem păduchi. Suntem amândoi americani.
Cred. Urcaţi la bord.
Suntem cei mai norocoşi din lume, ştii, nu?
La revedere!
- Cunoşti pe cineva? - Sigur că nu. Dar nu asta e ideea.
-La revedere. O să-mi lipseşti. -La revedere!
- La revedere! - Nu te voi uita niciodată!
Vino cu mine, iubito. Să mergem.
PUNTEA G
G-60.
Mă iertaţi, doamnă.
Pe aici.
Ce mai faceţi? Jack, îmi pare bine.
Jack Dawson. Îmi pare bine de cunoştinţă. Ce mai faceţi?
Cine ţi-a dat ţie patul de sus?
Unde e Sven?
E puntea dv. privată de promenadă, dle.
Mai aveţi nevoie de ceva? Mă iertaţi.
- Asta? - Nu.
Avea multe chipuri pe ea.
Asta e cea potrivită.
Vreţi să le scot pe toate, dră?
Da, avem nevoie de culoare în cameră.
Pune-le acolo, în garderobă.
Dumnezeule, iar mâzgăliturile alea infantile!
Chiar au fost bani aruncaţi pe geam.
Diferenţa dintre gustul artistic al lui Cal şi al meu e că eu am gust.
Sunt fascinante...
parcă ai fi într-un vis.
Există adevăr, dar nicio logică.
- Cum se numeşte artistul? - Picasso nu-ştiu-cum.
Picasso nu-ştiu-cum. Se va alege praful de el, crede-mă.
- Pune Degas-ul în dormitor. - Cel puţin au fost ieftine.
Pune-l în garderoba mea.
La Cherbourg, a urcat la bord o femeie pe nume Margaret Brown.
Noi îi spuneam Molly.
Istoria o va numi Molly Brown cea de nescufundat.
Nu aveam de gând să te aştept toată ziua, fiule.
Poftim, dacă crezi că te descurci.
Soţul ei descoperise aur undeva în Vest.
Şi era ceea ce mama numea o arivistă.
În după-amiaza următoare, călătoream la Vest...
de coasta Irlandei...
şi în faţă se întindea oceanul.
Să luăm oceanul în piept, dle Murdoch. Să vedem ce poate.
Da, dle.
- Cu toată viteza înainte, dle Moody. - Prea bine, dle.
JUMĂTATE - TOATĂ VITEZA
Cu toată viteza înainte.
Cu toată viteza înainte!
Haideţi, flăcăi, mai cu viaţă.
Cât înregistrează?
Bine. S-o încărcăm la maxim. Mergem cu toată viteza înainte.
Haideţi, înapoi la treabă.
INDICATOR PRESIUNE ABUR
21 de noduri, dle.
Hei, priveşte!
Vezi?
Uite încă unul. Îl vezi?
Priveşte cum sare!
Parcă văd Statuia Libertăţii.
Foarte mică, desigur.
Sunt stăpânul lumii!
E cel mai mare obiect mobil din lume creat vreodată de mâna omului.
Şi maestrul nostru constructor, dl Andrews,
l-a proiectat de la chilă până sus.
Eu l-am pus pe picioare dar ideea îi aparţine dlui Ismay.
Şi-a imaginat un vapor cu aburi atât de uriaş...
şi atât de luxos încât supremaţia sa nu va putea fi contestată niciodată.
Şi iată-l, creat doar din voinţa noastră.
Aşa este.
Somonul.
Ştii că nu-mi place, Rose.
Ştie bine.
Amândoi vom servi miel. În sânge, cu puţin sos de mentă.
Îţi place mielul, nu-i aşa, scumpete?
Cârnaţi.
O să îi tai şi carnea feliuţe, Cal?
Cui i-a venit ideea să-l boteze Titanic?
- Ţie, Bruce? - De fapt, da.
Am vrut să simbolizeze imensitatea.
Iar imensitatea înseamnă stabilitate, lux...
şi mai presus de toate, forţă.
Aţi auzit de dr. Freud, dle Ismay?
Teoriile lui privind interesul masculin pentru dimensiune...
s-ar putea să vă intereseze în mod deosebit.
Ce te-a apucat?
Mă scuzaţi.
Îmi cer scuze.
E plină de viaţă, Cal. Sper să ştii să te porţi cu ea.
Trebuie să fiu mai atent ce citeşte pe viitor,
nu-i aşa, dnă Brown?
Cine-i Freud? Un pasager?
Fain vapor, nu?
Da, e un vapor irlandez.
Englezesc, nu?
Nu, a fost construit în Irlanda de 15.000 de irlandezi.
E solid ca stânca. Mâini mari, irlandeze.
Tipic, nu-i aşa?
Câinii de la clasa întâi vin aici să se uşureze.
Să nu uităm care ne e locul în lume.
De parcă am putea uita.
Sunt Tommy Ryan.
- Jack Dawson. - Salut.
- Fabrizio. - Salut.
Câştigi ceva cu desenele tale?
Las-o baltă, băiete.
Mai degrabă te-ai băşi îngeraşi...
decât să atingi vreodată o fată ca asta.
Mi-am văzut întreaga viaţă de parcă aş fi trăit-o deja.
Un şir nesfârşit de petreceri şi cotilioane,
iahturi şi meciuri de polo.
Mereu aceiaşi oameni obtuzi, aceleaşi bârfe lipsite de noimă.
Simţeam că stau pe marginea unui abis,
şi nu aveam pe nimeni care să mă tragă înapoi.
Pe nimeni căruia să-i pese,
sau măcar să bage de seamă.
N-o face.
Rămâi acolo.
Nu te apropia.
Haide. Doar dă-mi mâna. Te trag eu înapoi.
Nu! Rămâi pe loc.
Vorbesc serios.
Îmi dau drumul.
Nu, n-o să-ţi dai drumul.
Cum adică n-o să-mi dau drumul?
Nu-mi spune tu ce o să fac sau n-o să fac. Nu mă cunoşti.
Ai fi făcut-o până acum.
Îmi distragi atenţia. Pleacă!
Nu mai pot. Acum sunt implicat.
Dacă-ţi dai drumul, va trebui să sar după tine.
Nu fi ridicol.
- Ai muri. - Sunt un bun înotător.
Numai căzătura te-ar omorî.
M-ar durea. N-am spus că nu ar durea.
Să fiu sincer, mă îngrijorează mai mult...
apa asta atât de rece.
Cât de rece?
Ca gheaţa. Poate vreo două grade peste zero.
Ai fost... Ai fost vreodată în Wisconsin?
Poftim?
Acolo sunt unele dintre cele mai reci ierni.
Am crescut acolo, în apropiere de Chippewa Falls.
Îmi amintesc, când eram mic, eu şi tatăl meu...
am plecat să pescuim la copcă pe lacul Wissota.
- Pescuitul la copcă e... - Ştiu ce-i pescuitul la copcă.
Pardon.
Pari mai mult tipul de fată care stă în casă.
Deci, oricum...
am căzut prin gheaţa subţire.
Îţi spun eu...
apa aşa de rece...
ca cea de acolo de jos...
te loveşte ca o mie de cuţite înjunghiindu-te în tot corpul.
Nu poţi respira. Nu te poţi gândi.
Cel puţin nu la altceva în afară de durere.
De asta nu mă încântă ideea de a sări după tine.
După cum spuneam...
n-am de ales.
Aşa că tot mai sper că o să vii înapoi peste balustradă...
să mă scapi de grija asta.
Eşti nebun.
Aşa mi se spune...
însă cu tot respectul, domnişoară...
nu sunt eu cel agăţat de pupa vaporului.
Haide.
Hai, dă-mi mâna.
Nu vrei să faci asta.
Sunt Jack Dawson.
Rose Dewitt Bukater.
Va trebui să mi-l scrii că nu am înţeles.
Haide.
Te-am prins! Haide.
Haide!
Ajutor! Te rog!
- Ajutor! Te rog! - Ascultă. Te-am prins.
N-o să-ţi dau drumul.
Acum ridică-te. Haide!
Haide. Aşa.
Poţi s-o faci.
Te-am prins.
Ce se întâmplă aici?
Înapoi! Şi nu mişca!
Chemaţi gardianul!
E inacceptabil!
Cum ţi-ai permis să pui mâna pe logodnica mea?
Uită-te la mine, scursură!
- Cal. - Ce îţi închipuiai că faci?
Cal, încetează. A fost un accident.
Un accident?
Da.
O prostie.
M-am aplecat peste balustradă şi am alunecat.
M-am aplecat foarte tare ca să văd...
- Elicele? - Elicele şi am alunecat.
Aş fi căzut peste bord, dar dl Dawson m-a salvat.
Aproape a căzut peste bord salvându-mă.
A vrut să vadă elicele.
Cum spuneam, femeile şi tehnica nu fac casă bună.
Aşa s-a întâmplat?
Da, cam aşa a fost.
Atunci băiatul e un erou. Bravo, băiete. Bună treabă.
Acum că totul s-a lămurit, ne putem întoarce la coniac?
Uită-te la tine. Ai îngheţat. Hai să intrăm.
Poate o mică atenţie pentru băiat?
Desigur.
Dle Lovejoy...
cred că 20 $ ajung.
Ăsta e preţul pieţei pentru salvarea femeii iubite?
Rose e nemulţumită.
Ce-aş putea face?
Am găsit.
Vă invit mâine seară la cină.
Să ne încântaţi cu povestea dvs. eroică.
Bineînţeles, voi veni.
Bine, atunci rămâne stabilit.
Promite să fie interesant.
Îmi puteţi oferi o ţigară?
Ar fi bine să ţi-i legi!
Foarte interesant. Domnişoara alunecă atât de brusc...
şi tu tot ai avut timp să-ţi dai jos jacheta şi pantofii.
În ultima vreme ai fost melancolică.
Nu pretind să ştiu motivul.
Intenţionam să-l păstrez...
pentru petrecerea de logodnă de săptămâna viitoare.
Dar în seara asta, m-am răzgândit.
Dumnezeule!
Poate ca un memento al sentimentelor mele pentru tine.
- E un... - Diamant? Da.
56 carate, mai exact.
A fost purtat de Ludovic al XVI-lea.
Şi a fost numit Le Coeur de la Mer.
- Inima Oceanului. - Inima Oceanului. Da.
E copleşitor.
Este pentru cei de viţă regală.
Noi suntem de viţă regală, Rose.
Ştii, nu există nimic ce nu ţi-aş putea oferi.
Nu ţi-aş refuza nimic...
dacă nici tu nu m-ai refuza.
Lasă-mă în inima ta, Rose.
Am fost pe picioarele mele de la 15 ani.
De când ai mei au murit.
Nu am avut fraţi sau surori sau alte rude apropiate în acea parte a ţării.
Aşa că am plecat de acolo şi de-atunci nu m-am mai întors.
Ai putea să mă asemeni unei păpădii purtate de vânt.
Ei bine, Rose, ne-am plimbat 1,5 km în jurul punţii...
discutând despre cât de frumoasă e vremea şi despre copilăria mea...
dar bănuiesc că nu despre asta ai venit să-mi vorbeşti, nu?
- Dle Dawson... - Jack.
Jack...
Voiam să-ţi mulţumesc pentru fapta ta.
Nu numai pentru că m-ai tras înapoi,
- ...dar şi pentru discreţie. - Cu plăcere.
Ascultă...
îmi imaginez ce gândeşti:
"Săraca fată bogată. Ce ştie ea despre suferinţă?"
Nu.
Nu la asta mă gândeam.
Mă gândeam...
ce s-a întâmplat pentru ca această fată
să creadă că nu are altă scăpare?
Păi, eu...
Totul s-a întâmplat.
Întreaga lume şi toţi oamenii ce o populează.
Inerţia vieţii mele...
inexorabile şi neputinţa mea de a o opri.
Dumnezeule! Uită-te la el.
Te-ai fi dus direct la fund, ca un bolovan.
500 de invitaţii au fost deja trimise.
Toată înalta societate din Philadelphia va fi acolo.
Iar eu mă simt de parcă...
aş sta în mijlocul unei camere ticsite de lume...
urlând din toţi rărunchii şi nimeni nu ridică măcar privirea.
Îl iubeşti?
Pardon?
Îl iubeşti?
Eşti extrem de nepoliticos. N-ar trebui să mă întrebi aşa ceva.
E o întrebare simplă. Îl iubeşti sau nu pe tip?
Nu e o conversaţie potrivită.
De ce nu răspunzi pur şi simplu la întrebare?
E ridicol.
Nu mă cunoşti, nu te cunosc,
iar această discuţie nu are loc.
Eşti nepoliticos, obraznic şi impertinent
şi plec în acest moment.
Jack, dle Dawson, mi-a făcut plăcere.
Te-am căutat pentru a-ţi mulţumi, ţi-am mulţumit...
Şi m-ai insultat.
Ei bine, meritai.
- Sigur. - Sigur.
- Parcă ziceai că pleci. - Plec.
Eşti atât de enervant.
Nu eu trebuie să plec.
Asta e partea mea de vapor. Să pleci tu.
Ia te uită. Acum cine e nepoliticos?
Ce-s prostiile alea pe care le cari după tine?
Te pomeneşti că eşti artist?
Sunt bunicele.
De fapt, sunt chiar foarte bune.
Jack, sunt lucrări formidabile.
Bătrânul Paris nu dădea doi bani pe ele.
Paris?
Eşti destul de umblat pentru...
Pentru o persoană cu posibilităţi limitate.
Haide, poţi să spui, pentru un sărăntoc.
Ca să vezi!
Au fost desenate după modele vii?
E unul din aspectele pozitive ale Parisului.
Multe fete sunt dispuse să se dezbrace.
Ţi-a plăcut femeia asta.
Ai folosit-o de mai multe ori.
Avea mâini superbe, vezi?
Cred că ai fost îndrăgostit de ea.
Nu. Doar de mâinile ei.
Era o prostituată oloagă.
Vezi?
Totuşi avea un simţ al umorului grozav.
Această femeie...
obişnuia să stea într-un bar în fiecare seară,
purtând toate bijuteriile pe care le avea,
aşteptându-şi dragostea de mult pierdută.
I se spunea Madame Bijoux.
Observi hainele mâncate de molii?
Jack, eşti înzestrat cu un har.
Serios.
- Înţelegi oamenii. - Te înţeleg pe tine.
Şi?
N-ai fi sărit.
Dar scopul universităţii este să găseşti un soţ potrivit.
Rose deja l-a găsit.
Priviţi, vine femeia aia vulgară, Brown.
Repede, să ne ridicăm înainte să se aşeze lângă noi.
Bună, fetelor. Speram să vă prind la ceai.
Ne pare rău, tocmai am terminat.
Eu şi contesa tocmai ieşeam la aer pe punte.
Minunată idee. Trebuie să mă pun la punct cu ultimele bârfe.
Contesă.
Deci încă nu ai pornit ultimele patru cazane?
Nu, nu văd rostul.
Înaintăm într-un ritm excelent.
Presa cunoaşte mărimea Titanicului.
Vreau să-i uimesc cu viteza lui.
Trebuie să le dăm un subiect nou.
Voiajul inaugural al Titanicului trebuie să ţină prima pagină.
Dle Ismay...
aş prefera să nu forţăm motoarele până ce nu sunt bine rodate.
Bineînţeles, sunt doar un pasager.
Rămâne la latitudinea ofiţerilor să decidă ce e mai bine.
Ce final glorios pentru ultima dvs. cursă transoceanică
dacă am ajunge la New York marţi seara, să-i surprindem pe toţi.
Să apărem în ziarele de dimineaţă.
Să te retragi cu un record, E.J.?
Eşti un om bun.
O vreme am lucrat pe un pescador în Monterey...
apoi la Los Angeles, pe debarcaderul din Santa Monica...
am început să fac portrete la 10 cenţi bucata.
De ce nu pot să fiu ca tine, Jack?
Să pot pleca oriunde şi oricând poftesc?
Promite-mi că vom merge odată la acel debarcader,
chiar dacă rămâne doar o vorbă goală.
Nu, vom merge. Vom bea bere ieftină,
ne vom da pe montagne-russe până vom vomita.
Apoi vom călări pe plajă prin valuri.
Va trebui s-o faci ca un cowboy
adevărat, nu să călăreşti dintr-o parte.
- Vrei să zici ca bărbaţii? - Da.
- Poţi să-mi arăţi tu? - Sigur, dacă vrei.
Învaţă-mă să călăresc ca un bărbat.
Şi să mesteci tutun ca un bărbat.
Şi să scuip ca un bărbat.
Nu te-au învăţat la şcoala de domnişoare?
Nu.
Haide să-ţi arăt. S-o facem.
Îţi arăt eu cum. Haide.
- Jack, nu! - Haide.
- Stai, Jack. - Vino.
Nu, Jack. Nu se poate, Jack.
Fii atentă.
Dezgustător.
Bine, e rândul tău.
Jalnic! Trebuie să-ţi tragi flegma, înţelegi?
Ia-ţi puţin elan, ţine-te cu braţele...
arcuieşte-ţi gâtul.
Ai văzut ce distanţă?
Bun, dă-i drumul.
- A fost mai bine. Mai exersează. - Chiar?
Trebuie să ţi-o pregăteşti, să aibă greutate, înţelegi? Trebuie să...
Mamă.
Ţi-l prezint pe Jack Dawson.
Încântată.
Celelalte au fost curtenitoare şi curioase...
în privinţa bărbatului care îmi salvase viaţa.
Dar mama l-a privit ca pe o insectă.
O insectă periculoasă care trebuie strivită numaidecât.
Jack, pari a fi bărbatul ideal care să-ţi stea în preajmă la ananghie.
De ce se încăpăţânează să anunţe masa...
de parcă ar fi atacul cavaleriei?
Mergem să ne îmbrăcăm, mamă?
Ne vedem la cină, Jack.
Băiete?
Băiete!
Ai cea mai vagă idee despre ceea ce faci?
Nu tocmai.
Eşti pe punctul de a intra într-un cuib de vipere.
Ce ai de gând să porţi?
Mă gândeam eu. Haide.
Aveam dreptate.
Tu şi fiul meu purtaţi aceeaşi mărime.
Destul de bine.
Străluceşti ca o monedă nouă.
Bună seara, dle.
Acest vapor e făcut din câteva mii de tone de oţel Hockley.
- Care parte? - Cele mai bune, desigur.
Deci dv. sunteţi responsabil în caz de probleme.
- Unde e fiica mea? - Vine imediat.
Uite-o pe contesă.
- Bună, draga mea. - Bună seara, Cal.
Mă bucur să vă văd.
Am văzut asta la cinematograf odată
şi de atunci mi-am dorit s-o fac şi eu.
Ne vedem la cină.
Dragă...
ţi-l aminteşti pe dl Dawson.
Dawson.
Uimitor.
Aproape ai putea trece drept un gentleman.
Aproape.
Extraordinar.
Draga mea, e o plăcere să te revăd.
Ce călătorie extraordinară!
- E o nebunie, nu? - Desăvârşită.
Uite-o pe contesa de Rothes.
Iar acela este John Jacob Astor...
cel mai bogat om de pe vapor.
Soţioara lui, Madeleine, e de vârsta mea şi e într-o situaţie delicată.
Vezi cum încearcă s-o ascundă?
Ce scandal!
Iar acela e Benjamin Guggenheim cu amanta lui, dna Aubert.
Dna Guggenheim e acasă cu copii, bineînţeles.
Iar acolo sunt Sir Cosmo şi Lucille, Lady Duff-Gordon.
Creatoare de lenjerie excentrică, printre alte numeroase talente.
Foarte populară în mediile regale.
Felicitări, Hockley. E splendidă.
Mulţumesc.
- Vrei să însoţeşti o doamnă la cină? - Bineînţeles.
Dulceaţă?
Nu-i mare lucru de capul lor, nu, Jack? Ţine minte, adoră banii.
Prefă-te că ai o mină de aur şi eşti de-ai lor.
Hei, Astor!
Bună, Molly. Mă bucur să te văd.
J.J., Madeleine, vi-l prezint pe Jack Dawson.
- Îmi pare bine. - Încântat.
Aşadar, Jack...
eşti din familia Dawson din Boston?
Nu, familia Dawson din Chippewa Falls.
Da.
Probabil era emoţionat, dar n-a ezitat niciun moment.
Au presupus că era unul de-ai lor.
Moştenitor al vreunei averi din căile ferate.
Arivist, bineînţeles, dar de-ai lor.
Mama, ca de obicei, nu rata nicio ocazie.
Povesteşte-ne despre condiţiile de cazare ieftine, dle Dawson.
Am auzit că aici sunt excelente.
Cele mai bune pe care le-am văzut. Nu sunt şobolani.
Dl Dawson ni s-a alăturat de la clasa a treia.
I-a fost de oarecare ajutor logodnicei mele aseară.
Se pare că dl Dawson este un artist bun.
A avut amabilitatea să-mi arate câteva din lucrările lui astăzi.
Rose şi cu mine avem concepţii diferite asupra artei.
Nu mă refer la operele dvs., dle.
Toate sunt ale mele?
Începe din exterior spre interior.
Cunoaşte şi ultimul şurub, nu, Thomas?
Vasul dvs. e cu adevărat o minunăţie.
Mulţumesc, Rose.
Cum doriţi caviarul, dle?
Nu doresc caviar, mulţumesc.
Nu prea mi-a plăcut niciodată.
Unde locuiţi mai exact, dle Dawson?
Adresa mea poştală e Titanicul pentru moment.
După aceea, mă las în voia lui Dumnezeu.
Cum de aveţi posibilitatea de a călători?
Îmi croiesc drum din loc în loc.
Pe tot felul de vase.
Dar biletul pe Titanic l-am câştigat cu o mână norocoasă la poker.
O mână foarte norocoasă.
Întreaga viaţă e un joc de noroc.
Un bărbat adevărat îşi face singur norocul. Nu, Dawson?
Şi-ţi place această viaţă dezrădăcinată?
Categoric, doamnă.
Am cu mine tot ce îmi trebuie.
Respir şi am câteva foi de hârtie.
Îmi place să mă trezesc dimineaţa şi să nu ştiu ce se va întâmpla...
pe cine voi întâlni...
sau unde voi ajunge.
Chiar noaptea trecută, dormeam sub un pod, iar acum...
sunt pe cel mai mare vapor din lume...
şi beau şampanie cu oameni fini.
Aş mai dori puţină şampanie.
Consider că viaţa e un dar şi nu intenţionez s-o risipesc.
Nu se ştie ce noroc ai la mâna viitoare.
Înveţi să iei viaţa aşa cum e.
Prinde, Cal.
Să conteze fiecare zi.
- Bine spus, Jack. - Aşa este.
Să conteze fiecare zi.
Bravo.
Dl Brown habar nu avea că ascunsesem banii în sobă.
Aşa că vine acasă beat turtă şi aprinde focul.
Bravo.
Vor urma coniacurile în fumoar.
Domnilor, mă acompaniaţi la un coniac?
Bună idee.
Acum se vor retrage într-un nor de fum felicitându-se reciproc
că sunt stăpânii universului.
Doamnelor, mulţumim pentru compania plăcută.
Rose, pot să te însoţesc la cabină?
Nu, mai rămân.
Poftim, Molly.
Ne însoţeşti, Dawson?
Doar nu vrei să rămâi aici cu doamnele, nu?
- Nu, mulţumesc. Trebuie să mă întorc. - E mai bine aşa.
Se vor discuta numai afaceri şi politică.
N-o să te intereseze.
Dar Dawson...
frumos din partea ta că ai venit.
Jack, chiar trebuie să pleci?
E timpul să mă întorc să vâslesc alături de ceilalţi sclavi.
Noapte bună, Rose.
să conteze fiecare zi ne întâlnim la ceas
Vrei să vii la o petrecere adevărată?
Pot să-mi pun mâna aici? Bine.
Poftim?
Nu te înţeleg.
Acum dansez cu ea, bine?
Haide.
- Ce e? - Vino cu mine.
- Jack, stai!
Nu pot să fac asta.
Va trebui să stai mai aproape. Aşa.
Tot tu eşti preferata mea, Cora.
- Nu ştiu paşii. - Nici eu. Lasă-te purtată de ritm.
Nu te gândi.
Stai, Jack. Opreşte-te.
Stai! Aşteaptă!
Jack, nu.
...în afara jurisdicţiei Actului Sherman.
Aşa vor argumenta avocaţii mei.
Aşa a spus şi Rockefeller, dar Curtea Supremă n-o s-o înghită.
Ce e?
Crezi că o fată de la clasa întâi nu e în stare să bea?
Dispari de aici.
Eşti bine?
N-am nimic.
Două din trei.
Aşadar...
credeţi că sunteţi mari şi tari?
Să vă văd făcând asta.
Ţine-mi-o, te rog, Jack. Ţine-o sus.
Măiculiţă.
- Eşti în regulă? - N-am mai făcut-o de ani de zile.
Cafea, dle?
Speram să treci pe la mine aseară.
Eram obosită.
Zbânţuiala de pe puntea de jos a fost probabil epuizantă.
Văd că ţi-ai trimis cioclul ăla de valet
să mă urmărească. Caracteristic.
Îţi interzic să te mai comporţi aşa. Rose, înţelegi?
Nu sunt un maistru în oţelăriile tale căruia să-i dai ordine.
Sunt logodnica ta.
Logodnica mea!
Da, eşti, şi soţia mea!
Practic, soţia mea, chiar dacă nu încă după lege. Şi mă vei cinsti.
Mă vei cinsti aşa cum o soţie trebuie să-şi cinstească soţul.
Fiindcă nu accept să fiu făcut de râs, Rose.
E ceva neclar?
Nu.
Bine. Scuză-mă.
Dră Rose!
- Am avut un mic accident. - E în regulă, dră Rose.
- Îmi pare rău, Trudy. - În regulă.
Să te ajut.
Nu e nevoie, dră.
- Ceaiul, Trudy. - Da, doamnă.
Îţi interzic să-l mai vezi pe băiatul acela. Ai înţeles?
Rose, îţi interzic.
Mamă, încetează. O să-ţi curgă sânge din nas.
Nu e un joc.
Situaţia noastră e precară.
Ştii că nu mai avem bani.
Sigur că ştiu că nu mai avem bani.
Mi-o aminteşti zilnic.
Tatăl tău ne-a lăsat moştenire o grămadă
de datorii ascunse sub un nume bun.
Numele e singura carte pe care putem miza.
Nu te înţeleg.
Hockley e o partidă nemaipomenită. Ne va asigura supravieţuirea.
Cum poţi arunca totul pe umerii mei?
De ce eşti aşa de egoistă?
Eu sunt egoistă?
Vrei să mă vezi muncind ca servitoare?
Asta vrei?
Să ne vezi lucrurile vândute la licitaţie?
Amintirile spulberate în vânt?
Dar nu e cinstit.
Bineînţeles că nu e cinstit.
Suntem femei.
Opţiunile noastre nu sunt uşoare.
Să-i protejezi şi să-i păzeşti
De orice pericol de pe pământ
Spirit trimis de Tatăl
Să răspândească firmamentul
Vânt divin, cu puterea Ta
Salvează-i pe cei Ce se avântă ca vulturii
Şi păzeşte-i pe ei
- Bună, dle Andrews. - Bună, Jack.
Trebuie să vorbesc cu cineva o secundă.
- Nu aveţi ce căuta aici, dle. - Trebuie să vorbesc cu cineva.
Am fost aici aseară. Nu îţi mai aminteşti?
Nu, mă tem că nu.
- Acum trebuie să te întorci. - El poate să confirme.
Trebuie doar să...
Dl Hockley şi dna Dewitt Bukater
îţi sunt recunoscători pentru ajutor.
M-au rugat să-ţi ofer acest semn de mulţumire.
Nu vreau banii voştri. Vă rog, doar...
Şi să-ţi reamintesc că ai un bilet de clasa a treia...
şi că prezenţa ta aici nu mai este oportună.
Vă rog, vreau să vorbesc cu Rose o secundă.
Domnilor, aveţi grijă ca dl Dawson să se întoarcă unde-i e locul
şi să rămână acolo.
Da, dle. Haide, mişcă.
Ascultă-ne rugile înlăcrimate
Pentru cei ameninţaţi De stihiile mării
De ce aveţi două timone?
- Pe asta o folosim aproape de uscat. - Scuzaţi, dle.
Încă o alertă de gheaţă. Aceasta e de pe Noordam.
Mulţumesc, Sparks.
Nicio grijă. E normal în perioada asta.
De fapt, am accelerat. Am dat ordin să se pornească şi ultimele cazane.
Bine, fiule, ţine-l strâns cum ţi-am arătat.
Aşa, acum dă-i drumul.
Excelent, fiule.
Dle Andrews, dacă-mi permiteţi...
am făcut un calcul mental,
şi dacă înmulţim numărul de bărci de salvare cu capacitatea descrisă...
Scuzaţi-mă, dar se pare că nu este loc pentru toată lumea de pe vapor.
De fapt, cam pentru jumătate.
Rose, nu-ţi scapă nimic?
De fapt am pus aceşti scripeţi noi...
care mai pot lua un rând de bărci în plus.
Dar unii au considerat
că puntea va fi prea aglomerată.
Aşa că au respins propunerea mea.
E risipă de spaţiu pe un vapor care nu se poate scufunda.
Dormi liniştită, tânără Rose.
V-am construit un vapor bun, rezistent şi fidel.
El e singura barcă de salvare necesară.
Să continuăm. Următoarea oprire, sala motoarelor.
Vino.
Jack, nu se poate. Nu te pot întâlni.
- Trebuie să-ţi vorbesc. - Nu, Jack, nu.
Jack, sunt logodită.
Mă mărit cu Cal.
Îl iubesc pe Cal.
Rose, cu tine viaţa nu-i prea uşoară, nu?
Pe dinafară eşti o fetişcană răsfăţată.
Dar pe dinăuntru eşti cea mai minunată,
uimitoare, fantastică fată...
femeie pe care am cunoscut-o şi...
- Jack, eu... - Nu, lasă-mă să termin.
Eşti...
Nu sunt naiv. Ştiu cum se învârte lumea.
Am doar 10 $ în buzunar.
Nu am ce să-ţi ofer şi ştiu prea bine.
Înţeleg.
Dar sunt prea implicat.
Sari tu, sar şi eu, îţi aminteşti?
Nu pot renunţa fără să ştiu că vei fi bine.
Asta-i tot ce doresc.
Ei bine, sunt în regulă.
O să-mi fie bine, serios.
Serios?
Nu prea cred.
Te-au prins în capcană, Rose.
Şi vei muri dacă nu te eliberezi.
Poate nu imediat pentru că eşti puternică,
dar mai devreme sau mai târziu,
înflăcărarea pe care o iubesc la tine,
acea înflăcărare se va stinge.
Salvarea mea nu depinde de tine, Jack.
Ai dreptate.
Depinde numai de tine să te salvezi.
Mă întorc. Lasă-mă în pace.
Spune-i Lucillei despre dezastrul cu tipografii.
Sigur, invitaţiile au fost trimise înapoi de două ori.
- Vai, dragă! - Şi rochiile domnişoarelor de onoare.
Să-ţi povestesc ce odisee.
Rose s-a hotărât pentru lavandă. Ştie că detest culoarea asta.
A făcut-o numai că să mă enerveze.
Dacă ai fi venit la mine mai repede.
Ruth a văzut modelele mele în La Mode Illustrée...
erau pentru trusoul
mezinei ducesei de Malborough. Erau încântătoare.
Trebuie să recunoşti că împreună...
am creat ceva asemănător unui Phoenix născut din cenuşă.
Bună, Jack.
M-am răzgândit.
Mi-au spus că ai putea fi aici...
Dă-mi mâna.
Închide ochii.
Haide.
Urcă.
Acum prinde-te de balustradă. Ţine ochii închişi.
- Nu trişa. - Nu trişez.
Urcă pe balustradă.
Ţine-te.
Ţine ochii închişi.
- Ai încredere în mine? - Am.
Bine, deschide ochii.
Plutesc. Jack.
Vino, Josephine În maşina mea zburătoare
În sus se urcă În sus se urcă
Pentru ultima dată, Titanicul vedea lumina soarelui.
Se însera, seara naufragiului.
- Mai erau şase ore. - Incredibil.
Smith stătea
cu alerta privind aisbergurile în mâna lui belită.
Pardon, în mână, şi ordona creşterea vitezei.
Douăzeci şi şase de ani de experienţă lucrează împotriva lui.
Crede că orice obiect suficient de mare
să scufunde vasul va fi văzut la timp.
Dar vaporul e prea mare, iar cârma e prea mică.
Nu ia curbe rapid şi brusc.
Tot ce ştie e greşit.
E cât se poate de curat, te asigur. Aceasta e camera de odihnă.
- Lumina e suficientă? - Poftim?
Artiştii n-au nevoie de lumină multă?
E adevărat, dar nu sunt obişnuit să lucrez în aşa condiţii groaznice.
Monet!
- Îi cunoşti opera? - Bineînţeles.
Priveşte cum a folosit aici culoarea. Nu e magnific?
Ştiu, e extraordinar.
Cal insistă să cărăm hidoşeniile astea peste tot.
Se întoarce curând?
Nu cât timp mai au ţigări şi coniac.
E splendid. E un safir?
Un diamant, un diamant foarte rar.
Jack, vreau să mă desenezi ca pe una din franţuzoaicele tale.
- Purtând asta. - Bine.
Purtând doar asta.
Ultimul lucru pe care îl doresc
este încă un portret în care arăt ca o păpuşă de porţelan.
Ca un client plătitor,
mă aştept să obţin ce doresc.
Pe pat. Canapea.
Întinde-te.
- Spune-mi când stau bine. - Pune braţul înapoi.
Ridică celălalt braţ, cu mâna lângă faţă.
Aşa.
Acum, capul jos.
Ochii la mine, uită-te la mine.
Şi încearcă să nu te mişti.
Ce serios eşti.
Cred că roşeşti, dle Mare Artist.
Nu mi-l pot imagina pe Monsieur Monet roşind.
El face peisaje.
- Relaxează-ţi faţa. - Scuze.
Nu mai râde.
Inima îmi bubuia nebuneşte.
A fost cel mai erotic moment din viaţa mea...
până atunci, cel puţin.
Şi, mai departe?
Adică dacă am făcut-o?
14 aprilie 1912 J.D.
Îmi pare rău că te dezamăgesc.
Jack era un profesionist desăvârşit.
Mulţumesc.
Ce faci?
Vrei să-l pui la loc în seif, te rog?
- Mă scuzaţi o clipă, domnilor? - Sigur.
Niciun servitor n-a văzut-o.
Dar e ridicol. E un vapor.
În câte locuri ar putea fi?
Lovejoy, găseşte-o.
- Calm. - Da.
Nu cred că am văzut vreodată un calm atât de desăvârşit.
Ca un eleşteu. Nicio adiere de vânt.
Aisbergurile vor fi mai greu de văzut...
fără valuri care să se spargă la bază.
Ei bine, mă retrag.
Menţineţi viteza şi cursul, dle Lightoller.
Da, dle.
S-a răcit.
- Arăţi drăguţ. - Dră Rose?
Desenele mele!
Haide, Jack!
- Aşteaptă! - Aşteaptă!
- Dă-i drumul! - Jos, repede!
- Dă-i drumul! - Repede!
Pa.
Pardon.
PUNTEA E
- Continuă. - Mulţumesc, gata.
Cam dur tipul pentru un valet.
- Arată mai mult a poliţist. - Cred că a şi fost.
- La naiba. - Fugi!
- Nu, aici! - Repede!
- Şi acum? - Ce facem?
Mai mult cărbune la numărul unu, amice.
Ce căutaţi aici?
Nu aveţi voie aici! Ar putea fi periculos!
Continuaţi, nu ne băgaţi în seamă.
Faceţi o treabă excelentă! Ţineţi-o tot aşa!
Ia uite, ce avem aici?
Mulţumesc.
Încotro, domnişoară?
Spre stele.
Eşti neliniştită?
Nu.
Aşează-ţi mâinile pe mine, Jack.
E al naibii de frig.
Ştii, pot să miros gheaţa. Atunci când e aproape.
- Vrăjeală. - Pot, pe bune!
Aţi găsit binoclurile pentru observatori?
Nu le-am văzut de la Southampton.
Ei bine, am plecat. Salutare.
Tremuri.
Nu-ţi face griji. O să-mi fie bine.
- Au fugit aici, jos. - Bine.
Lipseşte ceva?
Dragă, acum poţi să ne ţii pe amândouă închise în seif. Rose
Am o idee mai bună.
Te-am prins!
Le-ai văzut feţele?
Le-ai văzut?
Când acostăm...
am să cobor cu tine.
- E o nebunie. - Ştiu.
N-are niciun sens.
De aceea cred că o să fie bine.
Priveşte.
Hai, priveşte-i!
Le e mai cald decât nouă.
Dacă de asta e nevoie să te încălzeşti, mai bine nu...
dacă nu te deranjează, bine?
Măi să fie!
Răspundeţi, nenorociţilor!
- E cineva acolo? - Da, ce vedeţi?
- Aisberg! Drept în faţă! - Mulţumesc.
Aisberg, drept în faţă!
Întoarce maxim către tribord!
Roteşte! Ia tot!
Cu toată puterea înapoi!
- Cârma la maxim. - Cârma la maxim, dle.
Hai, băieţi!
Reduceţi presiunea aburului! Reduceţi presiunea!
Închideţi vanele de aer la cuptoare! Închideţi-le!
Opriţi.
Acum! Cuplaţi motorul de marşarier!
De ce nu întorc?
- E întors la maxim? - Da, este. Este la maxim, dle!
Haide. Haide. Întoarce-te.
Da.
Se va lovi!
Iisuse.
- Maxim la babord! - Maxim la babord!
La o parte!
Haideţi, să mergem!
Pe uşă afară! Închid uşile!
Ieşiţi!
Ieşiţi! Haideţi!
Hai, băieţi! Hai, băieţi, hai!
Ieşiţi!
PANOU INDICATOR UŞĂ ETANŞARE
CÂND LUMINILE SUNT APRINSE, UŞILE DE ETANŞARE SUNT ÎNCHISE
Dumnezeule.
Ne-am frecat bine, nu?
Miroşi gheaţa, nu zău? Dumnezeule!
Citeşte ora şi marcheaz-o în jurnalul de bord.
Ce-a fost asta, dle Murdoch?
Un aisberg, dle.
Am virat maxim la tribord, am inversat motoarele, dar eram prea aproape.
Am încercat să ocolim, dar ne-am ciocnit.
- Închideţi uşile de etanşare. - Uşile sunt închise, dle.
- Opriţi motoarele. - Da, dle!
Căutaţi tâmplarul. Să verifice avariile.
Da, dle!
Haideţi, să ieşim naibii de aici.
Haideţi, grăbiţi-vă.
Scuzaţi-mă, de ce s-au oprit motoarele?
- Am simţit o vibraţie. - Nicio grijă, dnă.
S-o fi rupt o pală la elice. Asta e vibraţia.
Pot să vă mai aduc ceva?
Nu, mulţumesc.
Se aude ceva de un aisberg. Aţi văzut ceva?
Eu nu mai văd nimic, dar tu?
Direcţia în care fug şobolanii e foarte bună şi pentru mine.
Totul e sub control.
- Tu de colo. - Dle, nu e nicio urgenţă.
Ba da, este, am fost jefuit.
Cheamă paza.
- Acum, dobitocule! - Da, dle.
Hei, am pierdut toată distracţia?
- Ai văzut ce s-a întâmplat? - Nu, am ratat.
Se pare că ne-am lovit acolo.
Camera cazanelor 6 e inundată 2,5 metri peste maxim...
şi în cală e şi mai rău. E îndoită toată.
- Poţi să-l repari? - Dacă răzbesc pompele.
Ai văzut avariile din cală?
Nu, deja este sub apă.
E grav.
Ar trebui să le zicem mamei şi lui Cal.
Cred că sunt foarte bune, dle.
Nu atingeţi nimic. Toată camera să fie fotografiată.
V-am căutat, dră.
Asta e.
S-a întâmplat ceva grav.
Da, s-a întâmplat.
Exact.
În seara asta, au dispărut două lucruri dragi mie.
Acum, că unul a apărut, cred că ştiu unde se află celălalt.
Percheziţionaţi-l.
- Scoate-ţi haina. - Ce mai e?
Haide.
Cal, ce naiba se petrece?
Suntem în mijlocul unei urgenţe. Ce se petrece?
- Ăsta e? - Da, acesta.
Rahat!
Nu-i crede, Rose. Nu-i crede!
- Nu avea cum. - Ba bine că nu.
Pentru un profesionist e simplu.
Dar am fost împreună tot timpul. E ridicol.
Probabil l-a luat când te îmbrăcai, dragă.
Bine lucrat, Cal. Rose, mi l-au pus în buzunar.
Taci.
Nici măcar nu e buzunarul tău, băiete!
"Proprietatea lui A. L. Ryerson."
Ni s-a raportat furtul astăzi.
Am împrumutat-o. Voiam s-o returnez.
Un hoţ cinstit. Avem de-a face cu un hoţ cinstit.
Ştii că nu eu am făcut-o, Rose. Ştii bine.
Nu-i crede, Rose. Ştii bine.
-Ştii că nu eu am făcut-o. -Hai, să mergem. Haide, băiete.
- Rose! - Hai, fii băiat cuminte.
Haide.
Ştii că nu eu am făcut-o! Mă cunoşti!
Este o nenorocire, căpitane.
Patru metri de apă peste chilă în zece minute...
în pic prova, în cele trei cale şi în camera cazanelor 6.
- Exact, dle. - Când putem porni?
Înseamnă cinci compartimente.
Poate pluti cu patru compartimente inundate...
dar nu cu cinci.
Nu cu cinci.
Pe măsură ce se apleacă în faţă,
apa se va scurge peste paravanele de la puntea E,
pe rând, unul câte unul spre spate.
Imposibil de oprit.
Pompele. Dacă pornim pompele...
Pompele îţi vor oferi doar câteva minute.
Din această clipă, orice am face...
Titanicul se va scufunda.
Dar acest vas nu se poate scufunda.
E făcut din fier, dle. Vă asigur, se poate scufunda şi o va face.
E o certitudine matematică.
Cât timp mai avem?
O oră. Maximum două.
Câţi oameni sunt la bord, dle Murdoch?
2.200 de suflete, dle.
Dle Ismay, cred că aveţi ştirile asigurate.
Suntem o mică târfă, nu-i aşa?
Uită-te la mine când vorbesc cu tine.
- Dle Hockley? - Nu acum. Suntem ocupaţi.
Dle, vă rugăm să vă puneţi vestele de salvare
- ...şi să urcaţi pe punte. - Am spus nu acum.
Mă scuzaţi că vă deranjez, dar sunt ordinele căpitanului.
Şi acum, vă rog să vă îmbrăcaţi gros.
E foarte frig în seara asta.
Vă sugerez paltoane şi căciuli.
E ridicol.
Nu vă faceţi griji, dră. E doar o măsură de prevedere.
Sus! Puneţi-vă vestele de salvare!
Ce tot vrea?
- Sus! Puneţi-vă vestele de salvare! - Care-i treaba?
Puneţi-vă vestele de salvare.
CQD?
Dle?
Exact. CQD, apelul urgent către toată lumea.
Aceasta e poziţia noastră.
Spune celor ce răspund că ne scufundăm cu prova
şi avem nevoie de ajutor urgent.
Măiculiţă!
Continuă coborârea!
Încet! Ţine-l întins şi dă-i drumul!
Descoperă barca! Descoperiţi toate bărcile!
Dezlegaţi-le!
Dă jos prelata! Repede!
Dle Wilde, unde sunt pasagerii?
I-am mutat înăuntru. E prea frig şi prea multă gălăgie pentru ei.
Hei, tu!
Vino aici şi ajută-ne.
Ceva de băut, dle?
Puneţi-vă vestele de salvare.
Fiule, ce se întâmplă?
Ne-aţi urcat pe toţi aici şi acum ne îngheaţă sângele.
Îmi pare rău, dnă. Mă duc să mă interesez.
Nu cred că ştie nimeni ce naiba se petrece.
Afurisiţii ăştia de englezi, care fac totul ca la carte.
Nu-i nevoie de invective, dle Hockley.
Mergeţi înapoi şi porniţi încălzirea în camere.
Aş vrea un ceai când ne întoarcem.
- Da, doamnă. - Da, doamnă.
Dle Andrews.
Am văzut aisbergul şi acum îl văd în ochii dvs.
Spuneţi-mi adevărul, vă rog.
Vaporul se va scufunda.
- Sunteţi sigur? - Da.
În aproximativ o oră...
tot ce vezi va fi pe fundul Atlanticului.
Poftim?
Vă rog, aveţi grijă cui spuneţi.
Nu vreau să fiu răspunzător pentru panică.
Mergeţi repede la o barcă. Nu aşteptaţi.
Îţi aminteşti ce ţi-am spus despre bărci?
Da.
Înţeleg.
Da, dnă, vă rog să o puneţi imediat.
Vino aici, băiete.
Sunteţi chemat în biroul casierului la clasa a doua.
- E agitaţie mare acolo sus. - Du-te, stau eu cu ochii pe el.
Da, bine.
Dle!
Carpathia raportează că merge cu 17 noduri.
Merg cu toată puterea, dle.
Sunt singurii care au răspuns?
Singurii în apropiere, dle.
Au spus că ajung în patru ore.
Patru ore!
Mulţumesc, Bride.
Dumnezeule.
Suntem gata de lansare, dle.
N-ar fi mai bine să urcăm întâi femeile şi copiii în bărci, dle?
Da.
Dle?
Femeile şi copiii primii. Da.
Da, dle.
Doamnelor şi domnilor, puţină atenţie, vă rog!
Pe aici, vă rog. Pe aici.
Veniţi mai aproape. Mulţumesc.
Bun.
Deocamdată am nevoie doar de femei şi copii.
- Domnilor, vă rog. - Pe aici.
Bine, băieţi, calm şi cu veselie,
cum a spus căpitanul, fără să creăm panică.
Wedding Dance.
Puneţi-vă vestele de salvare!
Hai, puneţi-vă vestele de salvare.
Haideţi, puneţi-vă vestele de salvare.
Întoarce-o.
Vă rog.
Încă nu e momentul să mergeţi la bărci!
Păstraţi-vă calmul, vă rog.
Toată lumea să se asigure că are pusă vesta de salvare.
Domnilor, faceţi loc femeilor şi copiilor să vină în faţă.
- Ce facem, mami? - Aşteptăm, dragă.
După ce îi îmbarcă pe cei de la clasa I,
vor începe cu noi, aşa că-i bine să fim pregătiţi, nu-i aşa?
Nu încă.
Nu împingeţi. N-o să ieşiţi mai repede.
- Ajutor! - Du-te şi cheamă ajutoare.
Coborâţi! Stânga şi dreapta deodată!
Ambele părţi deodată! Uşurel!
Uşor!
Stop!
Opriţi partea stângă!
Doar partea dreaptă!
Opriţi partea stângă!
Coborâţi cu ambele deodată!
Uşor, băieţi!
Ştii, încep să cred că vaporul ăsta s-ar putea scufunda.
Am fost rugat să vă ofer acest simbol al consideraţiei noastre.
Complimentele dlui Caledon Hockley.
Urcaţi în barcă.
Haide, surioară, l-ai auzit. În barcă.
Vreun loc pentru bărbaţi, domnilor?
Deocamdată numai femeile, dle.
Locurile vor fi repartizate în bărci după clasă?
Sper că nu-s prea aglomerate.
Mamă, mai taci!
Nu înţelegi?
Apa e îngheţată şi nu sunt bărci destule.
Doar pentru jumătate.
Jumătate din cei de pe acest vas vor muri.
Nu jumătatea cea bună.
Haide, Ruth, urcă în barcă. Locurile de clasa I sunt chiar aici.
Ce păcat că nu am păstrat desenul!
Dimineaţă va valora mult mai mult.
Femeile şi copiii în faţă, vă rog.
Ticălos nenorocit.
Haide, Rose, dragă. E loc destul.
Pe aici, dră.
Vino, Rose.
Tu urmezi, scumpo.
Rose, urcă în barcă.
Haide.
Rose?
Urcă în barcă.
Rose?
Rămas bun, mamă.
Rose?
- Rose, întoarce-te! - Unde te duci?
La el?
Să fii târfa unui şobolan?
Aşteaptă!
Mai bine târfa lui decât soţia ta.
Nu!
Am zis nu!
Rose, opreşte-te!
- Coborâţi! - Nu, opriţi!
- Împreună! - Nu, opriţi!
Coborâţi!
Rose!
Ajutor!
Mă aude cineva?
Hei, ajutaţi-mă!
Dle Andrews?
- Verifică coridorul de la tribord. - Da, dle Andrews.
Dnă, puneţi-vă vesta de salvare. Mergeţi la bărci imediat.
Lucy, pune-ţi vesta de salvare şi dă un exemplu pozitiv.
Da, dle.
- Mai este cineva? - Dle Andrews?
Slavă Domnului.
Unde ar duce gardianul pe cineva în arest?
Trebuie să te duci imediat la o barcă.
Nu!
Am să fac asta cu sau fără ajutorul dvs.
Dar fără el va dura mai mult.
Ia liftul până jos, ia-o la stânga.
Traversează pasajul echipajului, apoi dreapta şi iar stânga până la scări.
Vei ajunge la un coridor lung.
E de rău.
La naiba!
Mă scuzaţi. Mulţumesc.
- Nu-mi pasă de părerea dvs. - Lifturile sunt închise.
Îmi pare rău, dră, dar lifturile sunt închise.
La naiba, m-am săturat să fiu politicoasă. Du-mă jos!
Puntea E.
Haide odată.
- Urc înapoi! - Nu!
Întoarce-te! Eu urc înapoi.
Pasajul echipajului.
NUMAI PENTRU ECHIPAJ
Jack!
Rose!
Jack!
Rose, sunt aici!
Jack!
- Jack! - Rose!
Jack! Îmi pare rău.
Îmi pare foarte rău.
Tipul ăla, Lovejoy, mi l-a pus în buzunar.
Ştiu.
Ascultă, Rose...
trebuie să găseşti cheia de rezervă, înţelegi?
Uită-te în dulapul de colo.
O cheie mică, argintie, Rose.
Argintie.
Toate sunt de alamă!
Verifică aici, Rose.
Rose...
cum ţi-ai dat seama că nu eu am făcut-o?
Nu mi-am dat seama. Pur şi simplu am realizat că ştiu.
Caută în continuare.
Nu-i nicio cheie!
Bine, Rose, fii atentă.
Trebuie să găseşti pe cineva să ne ajute.
Va fi bine.
Mă întorc imediat.
Eu te aştept aici.
SCĂRI CĂTRE PUNTEA D
Este cineva acolo?
Alo!
E cineva acolo?
Avem nevoie de ajutor! Alo!
La naiba.
Mă aude cineva? Alo!
Slavă Domnului!
Aşteaptă, avem nevoie de ajutor! E un bărbat aici.
Aşteaptă!
Alo?
Dră, nu aveţi ce căuta aici.
- Vă rog, ajutaţi-mă. - Haideţi sus. Pe aici, repede.
Acolo jos e un om blocat.
- Pe aici. Fără panică. - Vă rog.
Nu, nu am intrat în panică. Ai luat-o în direcţia greşită!
Dă-mi drumul, ascultă-mă!
Să te ia naiba.
Doamne!
Jack!
Rose!
E bun ăsta?
Cred că vom afla. Haide.
Stai.
Încearcă nişte lovituri de antrenament.
Bun. Încearcă să loveşti în acelaşi loc, Rose.
E bine, destul cu antrenamentul.
Haide, Rose, poţi s-o faci.
Ascultă. Dă cât poţi de tare şi de repede.
Haide. Aşteaptă.
Depărtează puţin mai mult mâinile.
-Bine. -Aşa?
Bine.
Rose, să ştii că am încredere în tine.
Dă-i!
Ai reuşit!
Haide, să mergem.
La naiba, ce rece e.
Ieşirea e pe aici.
Va trebui să găsim alt drum. Haide.
Iată ceva ce nu vezi în fiecare zi.
Ce caută geanta asta aici? Arunc-o. Ne trebuie locul.
Arunc-o! Afară!
Haide. E vremea să plece. Înapoi.
- Păstraţi-vă calmul. Luaţi loc. - Nu.
-Nu! -Faceţi puţin loc.
Aşa. Foarte bine.
Lovejoy.
Nu-i nici la tribord, dle.
Trece timpul.
Catârul ăsta nu lasă bărbaţi deloc.
Pe partea cealaltă e unul care lasă.
Atunci acolo e de noi.
Mai întâi să ne asigurăm. Haide.
Pe aici. Până aici.
Aici!
Ce credeţi că faceţi?
Veţi plăti pentru ce aţi făcut.
-Este proprietatea White Star. -Gura!
Puteţi opri barca un moment? Trebuie să mă întorc în cameră...
- Stai jos! - Ea e ultima.
Dle Lightoller, de ce bărcile sunt lansate încărcate doar pe jumătate?
- Nu acum, dle Andrews. - Acolo, uite.
Circa 20 într-o barcă pentru 65?
Şi am văzut una cu 12 persoane! 12!
Nu eram siguri de greutate, dle Andrews.
- Bărcile se pot răsturna. - Prostii!
Au fost testate în Belfast cu greutatea a 70 de bărbaţi.
Dle Lightoller, pentru numele lui Dumnezeu, umple bărcile!
Să mai vină femei şi copii, vă rog.
Înapoi, aici nu este ieşire.
Înapoi.
Nu ne poţi ţine încuiaţi aici ca pe animale. Vasul se scufundă!
Aduceţi femeile în faţă!
Descuiaţi porţile.
Doar femeile!
Încuiaţi porţile!
Pentru numele lui Dumnezeu, omule, aici jos sunt femei şi copii!
Mai avem o şansă dacă ne laşi să urcăm!
Înapoi!
- Jack! - Tommy!
- Putem ieşi? - Pe aici, nici o şansă!
Orice am face, trebuie să acţionăm repede.
Jack!
Fabrizio!
Au plecat toate bărcile.
Peste tot e inundat. Trebuie să ieşim.
- Niente pe aici. - Bine.
S-o luăm pe aici, bine? Haide.
- Eu îmi fac norocul singur. - Şi eu la fel.
Haideţi!
Nu. Să mergem pe aici.
Pe aici.
Mergeţi înapoi la scara principală şi acolo se va rezolva totul.
Da, pe dracu'.
Acolo se va rezolva totul. Mergeţi înapoi la scara principală.
- Deschide poarta. - Mergeţi înapoi la scara principală.
Deschide poarta imediat!
Mergeţi înapoi la scara principală cum v-am spus.
La naiba! Ticălosule!
Încetează!
Deschide blestemata de poartă!
Daţi-mi o mână de ajutor!
-Daţi-vă la o parte. La o parte. -Trageţi!
Trageţi!
- Daţi-vă la o parte! - Lăsaţi-o jos.
- Unu! Doi! - Opriţi-vă!
Trei!
Încă o dată!
Haideţi!
Să mergem, Rose.
Nu puteţi urca acolo. Nu se poate!
Păstraţi ordinea.
Înapoi!
Ţine-o!
Trage-o înăuntru!
Înapoi, am spus...
sau vă împuşc ca pe câini.
Păstraţi ordinea!
Păstraţi ordinea, am spus.
Dle Lowe, daţi drumul la barcă.
Bine.
Toată lumea e teafără? Nu intraţi în panică.
Înapoi!
Am ajuns prea târziu.
Mai sunt bărci în faţă.
Rămâi la asta. Murdoch. Pare a fi un tip practic.
Opreşte coborârea!
Taie frânghiile!
Staţi jos!
Înapoi. Daţi-vă înapoi!
Daţi-vă înapoi!
Situaţia se înrăutăţeşte. Nu prea mai avem timp.
Dle Murdoch?
Dle Hockley. Voi doi, cu mine, acum!
Sunt om de afaceri, după cum ştiţi, şi vreau să vă propun o afacere.
Haide, Rose.
Bărcile au plecat!
Colonele, mai sunt bărci dincolo?
Nu, dră, dar mai sunt vreo două în faţă.
Pe aici, vă conduc eu.
Ce sens mai are? Oricum nu ne ascultă nimeni.
Nici la cină nu ne asculta nimeni. Hai, să cântăm. Măcar ne ţine de cald.
Orpheus.
Muzică de înecat. Acum ştiu c-am ajuns la clasa I.
- Unde sunt restul pasagerilor? - Încă aşteaptă, dle.
Haideţi, dnă, nu plângeţi.
Avem o înţelegere, dle Murdoch?
Bărbaţii sunt rugaţi să se retragă. Înapoi, am spus!
Numai femeile şi copiii! Înapoi!
Daţi-vă înapoi, dle. Haideţi, doamnă.
Pe aici. Daţi-vă înapoi, dle.
Lăsaţi femeile...
Mai bine verifică pe partea cealaltă. Du-te!
Am găsit-o pe partea cealaltă aşteptând o barcă...
cu el.
- Mai sunt femei şi copii? - S-au urcat toţi, dle Murdoch.
Altcineva atunci?
- Urcaţi, dle. - Mai este cineva?
Repede. Veniţi repede.
Staţi lângă margine.
La naiba.
Rahat.
Foc!
Dle, nu puteţi trece pe aici.
Dle, nu puteţi trece.
Da, splendid. Bine.
Pregătiţi-vă să o coborâţi!
Stânga gata!
Coborâţi-i.
Uşurel.
Amândouă părţile la fel. Uşurel.
- Dă-o la mine. - Tati.
O să fie bine, dragă. Nu-ţi face griji.
Prinde-o.
Tati, urcă în barcă.
Ne despărţim pentru un timp. Doar puţin.
Pentru tătici este altă barcă...
barca asta e pentru mămici şi copii.
Ţine-o pe mama de mână şi să fii cuminte.
Nu plec fără tine.
- Nu. Trebuie să pleci, imediat! - Nu, Jack.
Urcă-te în barcă, Rose!
Nu, Jack.
Ba da, urcă în barcă.
Da, urcă-te în barcă, Rose.
Dumnezeule, uită-te la tine. Arăţi groaznic!
Poftim.
Pune-ţi asta pe tine. Haide.
Du-te, eu vin cu următoarea.
Nu, nu plec fără tine.
O să fie bine. Serios, o să fie bine.
Sunt un supravieţuitor. Nu-ţi face griji.
Acum, haide. Urcă-te.
Am un aranjament cu un ofiţer pe partea cealaltă.
Jack şi cu mine vom scăpa, amândoi.
Vezi? Şi eu am de prins o barcă.
- Du-te. - Grăbeşte-te. E aproape plină.
Urcaţi, domnişoară.
- Du-te. - Haide, mai repede.
- Urcaţi, vă rog. - Să fii fetiţă cuminte.
- Urcaţi repede. - Înapoi.
Înapoi, daţi-vă înapoi am spus.
Eliberaţi balustrada, vă rog.
Coborâţi barca!
Uşurel.
Coborâţi-o uniform, băieţi.
Uşor.
Coborâţi.
Minţi bine.
Aproape la fel ca tine.
Încet. Coborâţi.
Nu e nici un... Nu-i nici un aranjament, aşa-i?
Ba da, este.
Dar nu unul de pe urma căruia să beneficiezi tu.
Coborâţi uniform.
Eu câştig întotdeauna, Jack.
Coborâţi uniform, băieţi.
Într-un fel sau altul.
Atenţie, se dezechilibrează!
Uşor.
Uniform, băieţi.
Continuaţi!
Rose!
- Opriţi-o! - Rose!
- Ce faci? - Opriţi-o!
Nu!
Rose!
Eşti o proastă! De ce-ai făcut-o?
Eşti o proastă, Rose.
De ce-ai făcut-o? De ce?
Sari tu, sar şi eu, nu?
Da.
Doamne.
N-am putut pleca. N-am putut pleca, Jack.
Nu-i nimic. Găsim noi o soluţie.
Cel puţin suntem împreună.
Haide! Să mergem!
Haide!
Haide! Mişcă!
Haide!
Mişcă!
Vino, Rose!
Rose, vino!
Haide, Rose!
Fugi!
Sper să vă distraţi împreună.
Ce-i aşa amuzant?
Am pus diamantul în palton.
Şi paltonul i l-am dat ei!
Haide.
Tati!
Nu-l putem părăsi.
Bine, haide.
Tati!
Înapoi!
Am greşit drumul! Înapoi!
Du-te!
Fugi, Rose!
Jack!
- Jack! - Rose!
Pe aici.
Haide.
Dă-mi mâna.
Doamne!
Ajutor!
Aşteaptă, dle, deschide poarta, te rog!
- Te rog. - Te rog. Ajută-ne.
- Te rog! - Te rog!
La naiba.
Repede.
- Hai! - Hai!
Grăbeşte-te!
Iisuse.
- Vă rog! - Hai!
Repede!
Hai!
Îmi pare rău, am scăpat cheile.
- Aşteaptă! Te rog! - Aşteaptă!
Nu pleca, te rog! Adu ajutoare!
Le-am prins. Care din ele e, Rose?
Cea scurtă, încearc-o pe cea scurtă.
Grăbeşte-te, Jack.
Nu intră!
Grăbeşte-te, Jack.
S-a înţepenit!
- Haide! - Mai repede, Jack!
Mai repede, Jack!
Gata! Du-te, Rose!
Du-te!
Jack!
Haide!
Mişcă-te!
- Pune vâslele la locul lor. - Bagă o vâslă dedesubt.
Doar femeile şi copiii, la naiba!
Ţine-o!
Pregăteşte scripeţii şi pune frânghiile!
Înapoi!
Mami!
Înapoi, dle!
Înapoi, am spus!
Continuaţi să urcaţi!
Nu mai împingeţi!
Înapoi!
Nu ne dai nicio şansă de a trăi, nenorocitule?
Împuşc pe oricine încearcă să treacă de mine. Înapoi!
Ticălosule!
Înapoi!
Am avut o înţelegere, la naiba!
Banii tăi nu te pot salva acum, şi nici pe mine. Înapoi.
Femeile şi copiii doar!
Nu mai împingeţi!
Nu, Tommy!
Bastardo!
Nu, Will!
Înapoi, lua-v-ar naiba!
Încet, o clipă.
Am un copil.
Faceţi loc.
Am un copil, vă rog.
Vă rog, nu mă are decât pe mine pe lume.
Bine, urcă.
Înapoi!
Vă rog!
Aici, daţi-mi-o mie.
Gata.
Aşteaptă, dle Andrews.
Rose.
Nici măcar nu vreţi să încercaţi?
Îmi pare rău că nu v-am construit un vapor mai rezistent, tânără Rose.
Se duce repede. Trebuie să plecăm.
Staţi.
Noroc, Rose.
Şi ţie.
Dle Guggenheim? Sunt pentru dvs.
Nu, mulţumesc. Suntem îmbrăcaţi de gală
şi suntem pregătiţi să ne ducem la fund că gentlemenii.
Dar am dori un coniac.
Aduceţi frânghiile aici!
Întindeţi-le şi apoi o întoarcem.
Capitán, unde să mă duc? Vă rog.
Căpitane, dle.
Ei bine, asta e.
La revedere, Wally, noroc.
- La revedere, Wally. - La revedere, prieten vechi.
Şi uite aşa au trăit fericiţi împreună 300 de ani...
pe tărâmul lui Tir na nOg...
ţara tinereţii şi frumuseţii veşnice.
Nu mai e timp! Tăiaţi-le!
Tăiaţi-le dacă trebuie!
Îmi trebuie un cuţit.
Taie frânghiile imediat!
Taie nenorocitele de frânghii.
Domnilor, pentru mine a fost o onoare să cânt cu voi în seara asta.
Trebuie să rămânem pe vapor cât mai mult cu putinţă.
Haide!
Pe aici. Pe balustradă!
Hai, Rose. Sari!
Haide!
Te-am prins. Sari!
Te-am prins, dră!
- Jack! - Ce este?
Înapoi!
Nu! Ne vei răsturna.
Nu intraţi în panică.
Chiar dacă ar fi să umblu prin valea umbrei morţii...
Nu mergi puţin mai repede prin valea aia?
Sfântă Fecioară, Maica Domnului, roagă-te pentru noi,
acum şi-n ceasul morţii. Amin.
Slavă ţie, Marie, plină de har...
Pe aici!
Vino!
Apoi am văzut un cer nou şi un pământ nou.
Pentru că cerul dintâi şi pământul dintâi pieriseră...
şi marea nu mai era.
Se va termina curând.
El va locui cu ei
şi ei vor fi poporul Lui...
şi Dumnezeu însuşi va fi cu ei. El va fi Dumnezeul lor.
Jack...
Aici ne-am cunoscut prima dată.
El va şterge orice lacrimă din ochii lor...
şi moartea nu va mai fi...
nu va mai fi nici tânguire...
nici ţipăt, nici durere...
pentru că lucrurile dintâi au trecut.
Trageţi mai repede! Trageţi!
Ţineţi-vă, dră Trudy!
Ţineţi-vă bine.
Dumnezeule mare!
Aveţi grijă la siguranţe! Să nu se ardă!
Trebuie să ne mutăm!
Dă-mi mâna, am să te trag eu.
Haide, dă-mi mâna!
Te-am prins. Nu-ţi dau drumul.
Haide, te ţin.
- Ce se întâmplă, Jack? - Nu ştiu.
- Ţine-te! - Jack!
Cineva să mă ajute, vă rog!
Asta e!
Doamne, Jack!
Ţine-te!
Vasul ne va trage în adânc.
Când îţi spun eu, trage aer în piept.
Luptă-te să te ridici la suprafaţă.
Nu-mi da drumul la mână.
O să reuşim, Rose. Ai încredere în mine.
Am.
Gata? Acum!
Jack!
- Rose! - Jack!
Jack!
Las-o în pace!
- Rose! - Jack!
Înoată, Rose! Trebuie să înoţi!
Înoată încontinuu!
- E atât de rece! - Înoată, Rose!
Vino. Aici.
Înoată. Haide.
Aici, urcă-te.
Urcă deasupra.
Haide, Rose.
Rămâi sus, Rose.
Totul va fi bine acum.
Întoarceţi bărcile!
Bărcile se întorc după noi, Rose.
Trebuie să mai rezistăm puţin.
A trebuit să se îndepărteze de vârtej,
dar acum se vor întoarce.
Pentru Dumnezeu!
Ajutaţi-ne!
Nu înţelegeţi.
Dacă ne întoarcem, vor răsturna barca. Ne vor trage în apă, vă spun eu.
Las-o baltă! Mă înfricoşezi.
Hai, fetelor, luaţi câte o vâslă. Să mergem.
Ai înnebunit, suntem în mijlocul Atlanticului de Nord!
Vreţi să trăiţi sau vreţi să muriţi?
Nu vă înţeleg pe niciuna.
Ce-i cu voi? Soţii voştri sunt acolo!
E loc destul pentru mai mulţi.
Şi pe barca asta va fi unul mai puţin
dacă nu-ţi închizi gura aia mare!
Întindeţi vâslele.
Uniţi şi bărcile voastre.
Acum asiguraţi-vă că sunt legate strâns.
Bine, ascultaţi-mă, trebuie să ne întoarcem.
Vreau să transferăm toate femeile din barca asta în cealaltă imediat.
Cât se poate de repede.
Haideţi să facem loc. Deplasaţi-vă în faţă, spre margine.
Se face linişte.
O să mai dureze câteva minute până se organizează.
Nu ştiu care sunt intenţiile tale...
dar eu intenţionez să scriu o scrisoare cât se poate de dură...
companiei White Star Line despre tărăşenia asta.
Te iubesc, Jack.
Să nu faci asta.
Nu-ţi lua rămas bun.
Nu încă. Mă înţelegi?
Mi-e atât de frig.
Ascultă-mă, Rose...
o să scapi de aici.
O să scapi de aici...
şi o să faci o grămadă de copii.
Şi o să-i vezi crescând.
Şi vei muri de bătrâneţe, într-un pat cald.
Nu aici.
Nu în noaptea asta.
Nu aşa. Mă înţelegi?
Nu-mi mai simt corpul.
Câştigarea biletului fost cel mai bun lucru care mi s-a întâmplat.
M-a adus la tine.
Şi sunt recunoscător pentru asta, Rose.
Sunt recunoscător.
Trebuie...
să-mi faci onoarea asta.
Trebuie să-mi promiţi că vei supravieţui.
Că n-o să te dai bătută...
indiferent ce se va întâmpla.
Oricât de disperată ai fi.
Promite-mi acum, Rose.
Şi să nu-ţi calci niciodată promisiunea.
Promit.
Să nu te dai bătută.
N-o să mă dau bătută, Jack.
N-o să mă dau bătută.
Tot înainte, dle.
Ridicaţi vâslele!
Se vede vreo mişcare?
Nu, dle. Nimeni nu mişcă, dle.
Verifică-i.
Dă-mi vâsla aici.
Verifică-i. Asigură-te.
Ăştia sunt morţi, dle.
Dă-i la o parte. Uşor înainte.
Atenţie cu vâslele. Nu-i lovi.
Mai trăieşte cineva?
Mă aude cineva?
Mai trăieşte cineva?
Am aşteptat prea mult.
Continuă să verifici! Caută!
Mai trăieşte cineva?
Mă aude cineva?
În maşina mea zburătoare
În sus se urcă
Vino, Josephine
În maşina mea zburătoare
Jack?
Vine o barcă.
Jack?
Jack, o barcă.
Întoarceţi-vă.
Alo!
Mă aude cineva?
Nu-i nimic aici, dle.
Întoarceţi-vă.
N-am să renunţ. Promit.
Întoarceţi!
1.500 de oameni au căzut în ocean...
când Titanicul s-a scufundat sub picioarele noastre.
Erau 20 de bărci care pluteau în apropiere...
şi doar una s-a întors.
Una.
Şase oameni au fost salvaţi din apă...
printre care şi eu.
Şase din 1.500.
Mai apoi, cei 700 de oameni din bărci
n-au avut altceva de făcut decât să aştepte.
Să aştepte să moară, să aştepte să trăiască.
Să aştepte iertarea
care nu va veni niciodată.
Dle, nu cred că veţi găsi vreo rudă aici.
Sunt numai de la clasa a treia.
Are părul maro-roşcat şi barbă albă.
- Nu mai e şi altă listă de pasageri? - Nu mai este.
- Poate e pe alt vas. - Facem tot ce putem, doamnă.
Atunci l-am văzut ultima oară.
S-a căsătorit, bineînţeles, şi-a moştenit milioanele.
Dar crahul din '29 l-a lovit puternic.
Şi-a pus un pistol în gură în acel an.
Sau cel puţin aşa am citit.
Îmi spui numele, scumpete, te rog?
Dawson.
Rose Dawson.
Mulţumesc.
N-am găsit nimic despre Jack. Nu apare în niciun act.
Nu, n-are cum, nu-i aşa?
Nu am vorbit niciodată despre el până acum. Nimănui.
Nici măcar bunicului tău.
Inima unei femei e un ocean adânc de secrete.
Dar acum ştiţi că a existat un bărbat numit Jack Dawson...
care m-a salvat...
în toate felurile în care o persoană poate fi salvată.
Şi nici măcar nu am o fotografie a lui.
Acum există doar în amintirea mea.
Keldysh, Mir-2 iese la suprafaţă.
Păstram ăsta pentru când aveam să găsesc diamantul.
Îmi pare rău.
Trei ani.
Gândul mi-a fost doar la Titanic.
Dar niciodată nu l-am înţeles.
Nu l-am lăsat să-mi intre în suflet.
Traducere şi adaptare : Cristina Coblis