13 метрів. Мабуть, вам його вже видно.
Гаразд, пройдіть над носовим релінгом.
"Мир 2", ми йдемо над носом. Залишайтеся з нами.
Гаразд, тихо. Починаємо зйомку.
Коли я бачу, як він випливає з пітьми, наче привид,
в мене забиває подих.
Сумно бачити цю руїну, що опинилася тут
о 2:30 ранку 15 квітня 1912 року,
після довгого падіння
з надводного світу.
Гарно ви брешете, босе.
Шосте занурення. І от ми знову на палубі "Титаніка".
На глибині у 2,5 милі. Це 3821 метр.
Зовнішній тиск 3,5 тони на квадратний дюйм.
Ілюмінатори завтовшки у 23 сантиметри.
Якщо вони луснуть, тоді "сайонара" за дві мікросекунди.
Гаразд, годі базікати.
Опустіть її на дах офіцерської каюти, як учора.
"Мир 2", ми сідаємо над Парадними сходами. Ви готові?
Так, Броку. Випускаємо Данкіна. Давай, Чарлі.
- Гаразд, трави кінець. - Трави кінець.
Гаразд, Броку, спускаємося біля корпусу.
Чую вас. Отже, спускайтеся та йдіть до коридору першого класу.
Працюватимете на палубі "D",
у вітальні та обідньому залі.
Прийнято.
Трави кінець. Ось так, тепер ліворуч. Так, ідемо ліворуч.
Шукач пішов. Ми прямуємо вниз по сходах.
Гаразд, Льюїсе, спустися на палубу "B".
- Гаразд, Палуба "A". - Потравіть кінець, капітане.
Палуба "B". Давайте туди.
Обережно, дверний отвір.
- Обережно, обережно. - Я бачу.
Усе добре. Спокійно, босе.
Так, тепер поверни.
Поверни. Обережно, стінка.
Броку, ми біля роялю.
Гаразд, прийнято.
Так, тепер сюди. Давай сюди.
Гаразд, ось так. Це двері спальні.
Я бачу.
Ми зайшли!
Ми прийшли. Ми вже тут.
Це ліжко Гоклі. Ось тут цей сучий син і спав.
Овва. Хтось забув перемкнути воду.
Стій. Поверни праворуч.
Це дверці шафи. Підійди ближче.
Ви щось учули, босе?
- Хочу побачити, що там під ними. - Дай мені руки, друже.
Ось так.
Обережно. Щоб воно не розсипалось.
Давай, давай. Перегортай.
Перегортай. Давай.
Усе, кидай їх.
Нічого ж собі. Ви це бачите, босе?
Сьогодні гуляємо, хлопці.
Дзень-дзень!
Ми дістали його, Боббі.
О так! Хто найкращий? Хто в нас найкращий?
Кажи. Кажи.
Це ти, Льюїсе.
Боббі, мою сигару.
Гаразд, відкривай.
Дідько.
Діаманту немає.
Знаєте, босе, саме це зруйнувало кар'єру Джеральдо.
Вимкни камеру.
Броку, партнери цікавляться, як наші справи.
Привіт, Дейве та Баррі. У сейфі їх не було. Не турбуйтесь про це.
Він може бути де завгодно. Чорт, так.
У смітті на підлозі, що в каюті матері, у сейфі старшого стюарда.
Або в портфелі Джиммі Гоффа.
Або в інших місцях. Діятимемо
за методом виключення.
Зачекайте хвилинку.
- Дайте-но подивитись. - Здається, ми щось знайшли.
- Де фотографія кольє? - Ми вам передзвонимо.
14 квітня 1912 Дж. Д.
Чорт мене забирай.
Шукач скарбів Брок Ловетт відомий тим, що віднайшов іспанський золотий
у затонулих галеонах.
Тепер, за допомогою російських батискафів, він обстежує "Титанік".
Через супутник ми встановили зв'язок з науковим кораблем "Келдиш",
що перебуває у Північній Атлантиці. Привіт, Броку.
Привіт, Трейсі. Авжеж, усім відома історія "Титаніка".
Про те, як його оркестранти грали до останньої миті.
Але мене цікавить невідоме. Те що приховано в корпусі "Титаніка".
За допомогою роботів ми досліджуємо остов корабля,
де ще ніхто не бував.
Ваша експедиція викликала цілу бурю суперечок
стосовно прав на скарби. Багато хто вважає вас спустошувачем могил.
Не можна називати тих, хто відновлює артефакти...
Що з тобою?
Зроби гучніше, люба.
У нас тут є досвідчені працівники музеїв,
вони потурбуються про те, щоб зберегти знахідки.
Подивіться на цей малюнок, який ми щойно знайшли.
Цей аркуш пробув у воді 84 роки.
А наша команда зберегла його неушкодженим.
Хто б міг милуватися ним, якби він і досі лежав
на дні океану?
Боже правий.
Броку!
Тебе викликають через супутник.
Боббі, ми починаємо. Бачиш, батискафи готові до спуску у воду.
Повір мені, друже. Тобі варто відповісти.
Сподіваюсь, що це не пусті теревені.
Тільки розмовляй гучніше. Вона старенька.
Гаразд.
Це Брок Ловетт. Чим я можу допомогти, міс...?
Калверт. Роуз Келверт.
Я просто хотіла дізнатися, чи ви знайшли вже
"Серце океану", містере Ловетт.
Я знав, що це тебе зацікавить.
Гаразд, я вас уважно слухаю, Роуз.
Ви можете сказати, що за жінка на цьому малюнку?
О так. Та жінка на малюнку - це я.
Та вона просто бреше! Божевільна, що прагне грошей або слави.
Як та бабця з Росії, Анастасія.
Вони вже підлітають!
Роуз Де Вітт Б'юкейтер загинула на "Тітаніку" у 17 років, чи не так?
Якщо ні, тепер їй би було 100 років.
101 наступного місяця.
Гаразд, отже вона дуже стара брехуха.
Слухай, я вже знаю всю її біографію,
починаючи з 20-х років, коли вона працювала актрисою.
Актрисою. Ось тобі ключ від загадки.
Тоді її звали Роуз Доусон. Потім вона вийшла заміж за Келверта.
Вони переїхали до Сідар-Репідз, де вона народила двох дітей.
Калверт тепер помер, та й містечка Сідар-Репідз уже теж немає.
І усі, хто знав про діамант, теж мертві, або лишилися на цьому судні,
Вона, здається, порожнем не їздить?
Міс Келверт, я Брок Ловетт. Вітаю вас на "Келдиші".
Гаразд, спускайте її.
Доброго дня, міс Келверт.
Вітаємо вас на "Келдиші".
Дякую.
Вам подобаються ваші каюти?
О так. Вони гарні.
Ви вже знайомі з моєю онукою Ліззі? Вона піклується про мене.
Ми познайомилися кілька хвилин тому. Пам'ятаєш, на палубі?
О, так.
От і гарно.
Я завжди беру ці фото з собою.
Ви чогось бажаєте?
Так.
Я хочу побачити свій портрет.
Людовіку XVI належав діамант, який називали Голубим діамантом корони.
Він зник у 1792 році,
майже в той самий час Людовік позбувся власної голови.
Існує версія, що ця сама доля спіткала й діамант.
Обрізавши, йому надали форму серця, і він отримав назву "Серце океану".
Тепер він би коштував більше, ніж "Діамант надії".
Він був неймовірно важкий.
Я надягала його лише раз.
Гадаєш, що це ти, бабусю?
Це я, моя люба. Бач, яка тендітна?
Я дослідив його страхові довідки.
Був старий позов, який задовольнили на умовах повної таємності.
Роуз, а ви не знаєте, хто був той позивач?
Я вважаю, цього чоловіка звали Гоклі.
Натан Гоклі, саме так.
Сталевий магнат з Піттсбурґу.
Той позов стосувався кольє, яке його син Келедон подарував своїй нареченій.
За тиждень до того, як він відплив на "Титаніку".
Позов було подано одразу після загибелі судна.
Отже, діамант напевно потонув разом з кораблем.
Бачите дату?
14 квітня 1912 року.
Якщо ваша бабуся та, за кого вона себе видає,
тоді саме на ній був цей діамант у день, коли затонув "Титанік".
І саме тому я хочу близько познайомитись з вами.
Ось деякі речі, які ми знайшли у вашій каюті.
Це належало мені.
Яке диво.
Воно лишилося таким, яким я бачила його востаннє.
Відображення трохи змінилося.
Ви готові повернутися на "Титанік"?
Гаразд, починаємо. Корабель вдарився правим бортом, так?
Уздовж борту, ніби в телеграфній стрічці, виникли пробоїни, нижче ватерлінії.
Вода пішла у носові відсіки. І в міру того, як рівень води
зростав, вона заповнила водонепроникні перегородки,
які, на жаль, не підіймалися вище палуби "E".
То ж коли ніс пішов у низ,
корма піднялася уверх, спочатку повільно, а потім дедалі швидше,
поки, нарешті, уся задня частина не вилізла з води.
А задня частина була завелика, вагою 20 або 30 тисяч тон.
А корпус не міг витримати такий тиск. То що ж сталося?
Корабель розколовся уздовж кіля. І корма знову
опустилася вниз. А коли ніс пішов на дно, він підняв корму вертикально,
і, нарешті, відломився від неї.
Пару хвилин корма ще плавала, як корок від пляшки,
потім наповнилася водою і потонула десь о 2:20 ночі,
тобто за 2 години і 40 хвилин після зіткнення.
Носова частина
пішла за течією, і десь за півмилі упала на дно океану.
Правда ж, круто?
Дякую за цей ретельний епікриз, містере Бодін.
Звичайно, мої враження
були дещо інші.
Ви могли б поділитися ними?
Я відведу її відпочити.
- Ні. - Ходімо, бабусю.
Ні!
Дайте мені диктофон.
Розкажіть нам, Роуз.
Минуло 84 роки.
І все ж. Спробуйте хоча б що-небудь.
Ви справді хочете це почути, містере Ловетт?
Минуло 84 роки,
але я ще й досі відчуваю цей запах свіжої фарби.
Цей посуд, якого ніхто не торкався.
Ці простирадла, на яких ніколи не спали.
"Титанік" називали кораблем мрій.
Таким він і був.
Був насправді.
Величенький човник, так?
- Тату, це корабель. - Ти маєш рацію.
Не розумію, через що такий галас.
На вигляд він не більше "Мавританії".
Можеш зневажати що завгодно, Роуз, та тільки не "Титанік".
Він на 30 метрів довший за "Мавританію" і набагато розкішніший.
Вашу доньку важко чим-небудь вразити, Рут.
Отже, саме цей корабель вважають непотоплюваним.
Дійсно так. Навіть сам Бог не зміг би його потопити.
Вам слід направити вантаж до головного терміналу.
Я вам довіряю, сер. Зверніться до мого слуги.
Із задоволенням, сер. Якщо вам щось потрібно...
Так, гаразд.
Усі валізи з цієї машини. Тут їх 12.
А також сейф - до кают B-52, 54 та 56.
Пані, нам варто поспішати.
Ходімо.
- Моє пальто? - Я взяла його, міс.
Пасажирам третього класу зайняти чергу на медичний огляд.
- Прошу на борт, мадам. - Вітаємо на "Титаніку".
Для усіх інших це був корабель мрій.
Для мене то було невільниче судно -
на ньому я поверталася в Америку в кайданах.
Зовні я поводилась цілком як гарно вихована юна пані.
Але моя душа волала.
Джеку, ти ідіот. Ти поставив усе, що в нас є.
Коли в тебе нічого нема, тобі нічого втрачати.
Придурок. Ти поставив на кін наші квитки.
Свене?
ТРЕТІЙ КЛАС "ВАЙТ СТАР ЛАЙН"
Гаразд, момент істини.
Зараз чиєсь життя зміниться. Фабріціо?
Нічого.
Олафе?
Нічого.
Свене?
Ну й ну. 2 пари.
Пробач, Фабріціо.
Пробач, але не бачити тобі матусі ще дуже довго,
бо ми пливемо в Америку. Фул-хаус, хлопці!
Ходімо.
Я пливу додому!
Я пливу в Америку!
Ні, друже.
"Титанік" відпливає в Америку за 5 хвилин.
Чорт. Фабрі. Ходімо.
Тепер ми попливемо з шиком!
Як пара багатіїв. Ми справжні королі.
Бачиш? Це моя доля.
Я ж казав, що попливу в Америку, щоб стати мільйонером.
- Ти з глузду з'їхав. - Мабуть, але я дістав квитки.
Поспішай, я думав, ти спритний.
Стривай!
Стій. Зачекай! Агов, зачекай! Ми пасажири!
Пасажири!
Ви пройшли медичний огляд?
Авжеж. У всякому разі, вошей у нас немає. Ми американці.
Так. Заходьте на борт.
Ми найщасливіші у світі.
Бувайте!
Знайомих упізнав?
Ні. Але не в цьому річ.
Бувайте! Я сумуватиму за вами!
Бувайте! Я ніколи вас не забуду!
Сюди, мої любі. Ходімо.
G-60.
Пробачте, мем.
G-60.
Нам сюди.
Привіт, як справи? Джек. Радий познайомитись.
Джек Доусон. Радий знайомству.
Хто пустив тебе на верхню полицю?
Де Свен?
Це ваша власна палуба для променаду, сер. Ви чогось бажаєте?
Пробачте.
- Бажаєте цю? - Ні.
На ній забагато облич.
Я хочу оцю.
Може візьмете їх усі, міс?
Так. Цій каюті бракує барв.
Боже, знову ця убога мазанина.
Усе це одне марнотратство.
Наші з Кел смаки розрізняються тим, що в мене він є. Вони чарівні.
Я, ніби, бачу сон.
Де усе справжнє, але немає логіки.
- А хто їх малював? - Якийсь Пікассо.
Якийсь Пікассо. Він нічого не досягне у житті.
- Деґа поставимо тут. - Принаймні вони дешеві.
Це везіть у шафу.
У Шербурі на борт зайшла жінка на ім'я Маргарет Браун.
Ми звали її Моллі.
В історії вона лишиться під ім'ям Непотоплюваної Моллі Браун.
Я не збиралася чекати вас весь день. Ось, тримайте, якщо здужаєте.
Її чоловік знайшов золоту жилу десь на заході.
Вона була з тих, кого моя мама звала "нуворишами".
Наступного дня ми покинули узбережжя Ірландії і вирушили на захід,
а попереду нас чекав лише океан.
Ведіть судно у відкрите море, містере Мердок.
Додайте йому ходу.
Повний уперед, містере Муді.
Повний уперед.
Повний уперед!
Ну ж бо, хлопці, ворушіться! Йдемо повним ходом!
21 вузол, сер.
Агов, дивись, дивись!
Бачиш?
Ось іще один. Бачиш його?
Дивись, як він стрибає!
Я вже бачу Статую Свободи.
Звичайно, ще зовсім маленьку.
Я володар світу!
Це найбільший рукотворний рухомий об'єкт
в історії людства.
Наш майстер-суднобудівник містер Eндрюс побудував його від самого кілю.
Так, я його склепав, але ідею подав містер Ісмей.
Це він замислив такий величний і такий розкішний пароплав,
технічні якості якого ніхто не зможе перевершити.
І ось він втілений у життя.
- Цілком реальний. - Слухайте, слухайте.
Я б скуштував лосося.
Ти знаєш, Роуз, мені це не подобається.
Вона знає.
Нам обом подайте ягнятину. З кров'ю і краплею м'ятного соусу.
Ти ж полюбляєш ягнятину, крихітко?
Ви самі й м'ясо за неї наріжете, Келе?
Слухайте, а хто вигадав назву "Титанік"? Це ви, Брюсе?
Так, дійсно я.
Цим я підкреслив його розмір. А розмір - це стабільність,
розкіш, і, понад усе, сила.
Ви чули про доктора Фрейда, містере Ісмей?
Його ідеї щодо чоловічої стурбованості з приводу розмірів були б вам цікаві.
Який на тебе ґедзь напав?
Вибачте.
Прошу пробачення.
А вона норовиста. Сподіваюсь, ви з нею впораєтесь.
Здається, відтепер я маю контролювати коло її читання.
Фрейд? Хто він такий? Наш пасажир?
А правда ж, гарний корабель?
Так. Це ірландський корабель.
Хіба не англійський?
Ні, його було збудовано в Ірландії 15 000 ірландців.
Він міцний, наче скеля. Я аплодую ірландцям.
Характерна прикмета. Собаки з першого класу прагнуть гадити тут.
Щоб ми знали своє місце в загальній схемі речей.
А хіба про таке забудеш?
Я Томмі Райан.
- Джек Доусон. - Фабріціо.
Ти щось заробляєш своїми малюнками?
Забудь про це, хлопче. Скоріше ангели вилетять з дупи, ніж ти наблизишся
до таких, як вона.
І я побачила своє життя, ніби вже прожила його.
Це був нескінченний парад прийомів, котильйонів,
яхт і змагань у поло.
Завжди ті самі обмежені люди, ті самі безглузді балачки.
Мені здалося, ніби я стою на краю глибокої прірви,
і ніхто не врятує мене. Бо нікого це не обходить,
або ніхто цього не помітить.
Не робіть цього.
Стійте.
Не підходьте ближче.
Лише дайте мені руку. Я вас витягну звідти.
Ні! Залишайтеся там. Я не жартую.
Я стрибну.
Ні, не стрибнете.
Чого це я не стрибну?
Не намагайтеся вгадати, що я зроблю, а що ні. Ви мене не знаєте.
Якби ви хотіли, то вже б стрибнули.
Ви мене відволікаєте. Ідіть собі.
Не можу. Я теж до цього причетний.
Якщо ви стрибнете, мені доведеться стрибнути за вами.
Не кажіть дурниць.
- Ви вб'єтеся. - Я гарно плаваю.
Вас вб'є вже сам стрибок.
Буде боляче. Я не заперечую.
Відверто кажучи, мене більше турбує те, що вода дуже холодна.
Наскільки холодна?
Крижана. Можливо, на пару градусів вище нуля.
Ви коли-небудь бували у Вісконсіні?
Що?
Узимку там дуже холодно.
Я виріс там, біля Чіппева-Фолс.
Коли я був ще малий, ми з батьком пішли на підльодну рибалку,
на озеро Віссота.
- Підльодна рибалка - це коли... Я знаю, що це таке.
Пробачте.
Просто на вигляд ви домашня дівчина.
Отже я
провалився, бо лід був тонкий.
І скажу вам,
вода була дуже холодна, саме така, як отам -
ніби 1000 ножів пронизують ваше тіло.
Ви не можете дихати. Не можете й думати.
Хіба що про власний біль.
Ось чому в мене нема бажання стрибати слідом за вами.
Але, як я вже казав,
вибору в мене немає.
Я сподіваюся, ви перелізете через огорожу і не станете ризикувати мною.
Ви божевільні.
Усі так вважають,
але при всій моїй повазі, міс, не я стою наразі на краю корабля.
Ну ж бо.
Давайте мені вашу руку.
Ви ж не хочете цього робити.
Я Джек Доусон.
Роуз Де Вітт Б'юкейтер.
Я просив би вас це написати.
Ходімо.
Я вас тримаю.
Давайте.
Допоможіть мені!
Рятуйте!
- Благаю, допоможіть! - Послухайте мене.
Я тримаю вас. Я не відпущу.
Отже підтягуйтесь. Швидше!
Ну ж бо. Ось так.
Ви зможете.
Я вас тримаю.
Що це усе означає?
А ну не підходь і не ворушись!
Покличте керівника охорони.
Чому ти вирішив, що смієш торкатися моєї нареченої?
Дивись мені в очі, покидьку!
Келе.
Ти що накоїв?
Келе, припини. Це сталося випадково.
Випадково?
Так.
І доволі безглуздо.
Я нахилилася і послизнулася.
Я нахилилася, щоб подивитись на...
...е-е-е...
- Гвинти? - На гвинти, і послизнулася.
І я ледь не впала за борт, але містер Доусон
мене врятував. Він сам ледь не перекинувся за борт.
Вона хотіла подивитись на гвинти.
Як я й казав, жінки та машини несумісні.
Так усе й було?
Так. Саме так це й було.
Тоді цей хлопець герой. Молодець, синку. Гарний вчинок.
Усе гаразд, повернемося до нашого бренді.
Ти зовсім змерзла. Ходімо до каюти.
Може, якось віддячите хлопцю?
Авжеж.
Містере Лавджой, я гадаю, двадцятки вистачить.
Це така такса за врятування коханої жінки?
Роуз не задоволена.
Як же бути?
Я знаю.
Приєднуйтесь завтра до нашої вечері,
щоб пригостити нашу компанію історією про ваш героїчний вчинок.
Звичайно. Я прийду.
Добре. Домовились.
Це буде цікаво.
У вас не знайдеться цигарки?
У вас шнурки розв'язалися.
Дивно, що та юна леді так несподівано впала,
але ви таки встигли зняти з себе куртку та роззутися.
Я розумію, що в тебе меланхолія.
Хоча не знаю, чому.
Я беріг його
для прийому на честь заручин,
але вирішив,
нехай сьогодні.
Боже правий.
Це на згадку про мої почуття.
- Це ж... - Так. Діамант.
Цілих 56 каратів.
Його носив Людовик XVI.
Він зветься "Ле Кер де ля Мер".
"Серце океану".
Він розкішний.
Бо він для королівських осіб.
Ми з тобою королівські особи, Роуз.
Не існує того, чого б я не міг тобі дати.
Я ні в чому тобі не відмовлю,
якщо ти не відмовиш мені.
Впусти мене в своє серце, Роуз.
Я живу сам із 15 років, з тих пір, як померли батьки.
У тій частині країни я не мав ні братів, ні сестер, ані близьких родичів,
отже я накивав звідти п'ятами і більше не повертався.
Я наче перекотиполе, що мандрує за вітром.
Роуз, гуляючи цією палубою, ми пройшли десь із милю,
балакали про погоду і про моє дитинство,
але ж не про це ви хотіли поговорити зі мною?
- Містере Доусон, я... - Джек.
Я хочу подякувати вам за те, що ви зробили.
Не тільки за те, що ви мене витягли звідти, але й за конфіденційність.
Будь ласка.
Я знаю, що ви про мене думаєте.
Нещасна юна багатійка. Що вона знає про горе?
Ні.
Ні, я думав не про це.
Я питав себе, що привело цю дівчину до думки, ніби в неї немає виходу?
Цілком усе. Увесь мій світ
і люди в ньому. Інерція мого життя, яке мчить поперед мене,
а я не можу це зупинити.
Боже, подивіться на цей камінь.
Ви б одразу пішли з ним на дно.
Розіслано 500 запрошень.
Там буде весь вищий світ Філадельфії.
А я постійно почуваюся так,
ніби стою у велелюдній залі, кричу щосили, і ніхто не дивиться на мене.
Ви його кохаєте?
Що, пробачте?
Ви його кохаєте?
Ви занадто грубі. Про це не можна питати.
Це просте питання. Ви кохаєте цього хлопця?
Ця тема мені неприємна.
Чому ви не можете відповісти?
Це абсурд. Ви мене не знаєте, а я не знаю вас,
і ми не будемо розмовляти про це. Ви грубий,
неотесаний і безцеремонний, і я негайно ж піду, Джеку.
Містере Доусон. Дякую за приємну розмову. Я знайшла вас, аби подякувати...
Ви мене образили.
Бо ви на це заслужили.
Так.
Я думав, ви вже йдете.
Я йду.
Який же ви дратівний.
Зачекайте.
Я нікуди не піду. Я на своїй частині судна. Це ви йдіть.
Так, так, так. І хто ж із нас грубий?
Що це за абищиця, яку ви постійно тягаєте?
Ви що ж, художник, чи як?
Це доволі гарно.
Насправді, дуже гарно.
Джеку, це прекрасна робота.
Старий Парі так не вважає.
Париж?
Ви багато подорожуєте для...
Для людини, що обмежена в коштах.
Давайте прямо. Для бідняка. Можна й так сказати.
Так, так, так.
І це ви малювали з натури?
Це одна з принад Парижа. Дівчата там охоче роздягаються.
Ця жіночка вам сподобалась.
Ви малювали її кілька разів.
В неї були гарні руки, бачите?
Гадаю, між вами були любовні стосунки.
Ні, ні. Тільки з її руками.
Це була однонога повія.
Бачите?
І вона мала добре почуття гумору.
О, а ця дамочка...
Щовечора вона сиділа в барі
в усіх своїх ювелірних прикрасах, чекаючи своє втрачене кохання.
Ми звали її мадам Біжу.
Бачите, всі її сукні побиті міллю.
Що ж, ви маєте талант, Джеку.
Справді.
Ви бачите людей.
Я бачу вас.
І?
Ви б не стрибнули.
Університет потрібний, щоб знайти відповідного чоловіка.
Роуз його вже знайшла.
Подивіться, ось іде та вульгарна Браун.
Швидко вставайте, поки вона не сіла з нами.
Привіт, дівчата. Я сподівалася впіймати вас за чаєм.
Ви втратили цей шанс. Ми з графинею прогуляємося на шлюпковій палубі.
Яка чудова ідея. Я почую нові плітки.
Графиня.
Останні чотири котли ще не розводили?
Ні, я не бачу в цьому потреби. Ми йдемо за розкладом.
Преса знає про розмір "Титаніка". Тепер я хочу здивувати їх швидкістю.
Нехай вони друкують щось нове.
Перший рейс "Титаніка" має стати сенсацією.
Містере Ісмей, я б не хотів навантажувати двигуни,
доки вони не приробилися.
Звичайно, я простий пасажир. Ви маєте вирішити, як буде краще.
Але який славетний останній рейс для вас, якщо ми прибудемо в Нью-Йорк у суботу
ввечері і здивуємо всіх. Це потрапить в ранішні газети.
Чим не помпезна відставка, І. Джей?
От і молодчина.
Після цього я ловив кальмарів у Монтереї,
потім поїхав до Лос-Анджелеса,
на пірс Санта-Моніка, де за 10 центів малював портрети.
Чому я не можу жити як ви?
Захотіла і помчала б за обрій, куди завгодно.
Скажіть, що ми колись побачимо той пірс,
навіть якщо це будуть тільки слова.
Ні, ми так і зробимо. Питимемо дешеве пиво.
Кататимемось на американських гірках, поки нас не знудить.
Поскачемо вздовж берега на конях, прямо по воді.
Але ви поскачете як справжній ковбой. Без дамського сідла.
Тобто, щоб ноги були по обидва боки?
Ви мене навчите?
Авжеж, якщо схочете.
Навчіть мене їздити по-чоловічому.
По-чоловічому жувати тютюн.
І по-чоловічому плюватися.
Хіба у пансіоні вас цього не навчили?
Ні.
Ходімо, я вас навчу.
Зараз же навчу.
Джеку! Ні, Джеку. Стійте.
Я не зможу, Джеку.
Дивіться уважно.
Як огидно.
Тепер ви.
Це нікуди не годиться. Треба набрати більше слини.
Станьте рівно. Обіпріться руками. Вигніть шию.
Бачите, як далеко?
Гаразд, давайте.
Це вже краще. Попрацюйте над цим. Наберіть більше слини.
Мамо.
Дозвольте вам представити Джека Доусона?
Я зачарована.
Інші пані люб'язно із цікавістю дивилися на людину, що врятувала мені життя.
Але моя мама розглядала його як комаху.
Шкідливу комаху, яку необхідно терміново розчавити.
Кажуть, на вас можна покластися у скрутну годину.
Чому вони завжди сурмлять на вечерю, як у кавалерійську атаку?
Ходімо переодягнемося, мамо?
Побачимось за вечерею, Джеку.
Агов, синку?
Синку!
Ти розумієш, що робиш?
Не вповні.
Ти потрапиш у зміїне кубло.
У що ти вдягнешся?
Я так і знала. Ходімо.
Я вгадала. Ви з моїм сином майже одного зросту.
Майже так.
Ти сяєш як новий пенні.
Доброго вечора, сер.
У цьому кораблі тисячі тон сталевих конструкцій Гоклі.
- У якому місці? - У самих необхідних.
То ж ви відповідатимете, як виникнуть проблеми. А де Роуз?
Вона прийде сама.
А ось і графиня.
Я бачив це у нікелодеоні, і завжди хотів так зробити.
Любий,
звичайно ж ти пам'ятаєш містера Доусона.
Неймовірно. Ви майже схожі на джентльмена.
Майже.
Це надзвичайно.
Яка чарівна подорож.
- Це буйство. - Просто феєрично.
Отам графиня Ротська.
А то Джон Джейкоб Астор,
найбагатша людина на кораблі.
Його тендітна жіночка, Маделін, мого віку, вона у делікатному стані.
Дивись, як вона це приховує.
Просто скандал.
А це Бенджамін Гугенгейм із коханкою, мадам Обер. Місіс Гугенгейм,
звичайно ж, вдома, з дітьми.
А там сер Космо з Люсіль, леді Дафф-Гордон.
Дизайн відвертої спідньої білизни - один з її талантів.
Ці речі полюбляють монархи.
Мої вітання. Вона чарівна.
Щиро дякую.
Проведете даму до столу?
Авжеж.
Дорогенька, дорогенька.
Раз плюнути.
Вони люблять гроші. Прикинься золотим магнатом, приймуть за свого.
Привіт, Асторе.
Привіт, Моллі. Радий тебе бачити.
Джей Джей, Маделін, познайомтеся з Джеком Доусоном.
А що, Джеку,
ви з бостонських Доусонів?
Ні, наші Доусони з Чіппева-Фолс.
О, так.
Напевно він нервував, але по ньому це було не видно.
Вони прийняли його за свого.
Мабуть, за спадкоємця якогось залізничного магната.
Нувориш, одним словом, але ж він з їхнього кола.
На матір, звичайно ж, як завжди, можна було покластися.
Скажіть нам, які умови у третьому класі, містере Доусон. Здається, вони нормальні.
Кращих я ще не бачив, мем. І майже жодних пацюків.
Містер Доусон завітав до нас із третього класу.
Минулої ночі він допоміг моїй нареченій.
Виявляється, містер Доусон дуже гарно малює.
Сьогодні він показав мені кілька своїх робіт.
Наші з Роуз вподобання щодо мистецтва різняться. Я не про ваші роботи, сер.
Це усе мені?
Починай з краю, і так далі.
Він знає тут кожну заклепку.
Ваш корабель - це чудо, містере Eндрюс.
Дякую, Роуз.
Як вам подати ікру, сер?
Ікри не треба, дякую. Ніколи її не любив.
Де ж саме ви живете, містере Доусон?
Наразі моя адреса - це пароплав "Титанік".
А далі як Господь забажає.
За які кошти ви подорожуєте?
Працюю де доведеться На трампових суднах і таке інше.
Свій білет на "Титанік" мені пощастило виграти в покер.
Справді пощастило.
Усе наше життя - це гра на щастя.
Справжній чоловік сам будує своє щастя. Правда, Доусоне?
І вас приваблює таке неприкаяне існування?
Так, мем.
Усе потрібне завжди при мені.
Повітря в легенях і чисті аркуші паперу.
Я люблю прокидатися вранці, не дбаючи про те, що станеться, кого я зустріну.
Де опинюся потім.
Нещодавно я спав під мостом,
а тепер я на найбільшому кораблі у світі, з такими милими людьми.
Налийте мені ще.
Життя - це дар. І я не збираюсь його марнувати.
Ніколи не знаєш, яка тобі випаде карта.
Приймай життя таким, яке воно є. Лови, Келе.
Вмій цінувати кожний день.
Гарно сказано, Джеку.
Так, так.
За те, щоб цінувати кожний день.
Цінуймо кожний день.
Браво.
Але містер Браун не знав, що я сховала гроші у піч.
Ось він приходить додому, п'яний як чіп, і розводить вогонь.
Зараз в курильні подадуть бренді.
Скуштуймо бренді, панове?
Вони сховаються там, щоб привітати одне одного з тим, що вони повелителі світу.
Пані, дякуємо вам за компанію.
Провести тебе до каюти?
Ні, я залишуся тут.
Тримай, Моллі.
Ви з нами, Доусоне?
Ви ж не хочете лишитися з жінками?
Ні, дякую, мені вже час іти.
Це на краще. Там розмовлятимуть про бізнес і політику. Вам це не цікаво.
Але Доусоне, добре, що ви прийшли.
Вам треба йти?
Піду гребти разом із іншими рабами.
Добраніч, Роуз.
цінуймо час чекайте біля годинника
Хочете потрапити на справжню вечірку?
Можна покласти сюди руку?
Я вас не розумію.
Тепер я танцюватиму з нею.
Ходімо.
Давай. Ходімо зі мною.
Джеку. Джеку, зачекайте.
Я так не вмію.
Станьмо ближче одне до одного.
Ось так.
Але ти моя найліпша подружка, Коро.
- Я не знаю цих рухів. - Я теж. Танцюймо і все.
Не треба думати.
Зачекайте! Джеку! Стійте, Джеку!
Що? Зачекайте!
Джеку, ні.
Це поза юрисдикцією Закону Шермана.
Так сказав Рокфеллер, а Верховний суд це не прийняв.
Що? Ти думав, дівчина з першого класу не вміє пити?
Заберися геть.
Як ви?
Усе чудово.
Два з трьох.
Отже...
Гадаєте, що ви такі круті?
Побачимо, чи можете ви так.
Тримайте, Джеку. Тримайте вище.
Господи!
Нічого не зламала?
Я багато років цього не робила.
Ну ж бо, хлопці. Заграймо що є сил. Давайте.
Кави, сер?
Ти не прийшла до мене минулої ночі.
Я втомилася.
Танцювальні вправи на нижній палубі, безсумнівно, виснажливі.
Як я розумію, ти наказав цьому трунареві стежити за мною.
Більше не смій так поводитись.
Я не одна з твоїх фабричних майстринь, щоб мені наказувати.
Я твоя наречена.
Моя наречена. Моя наречена!
Так! І моя дружина!
Моя дружина по суті, якщо не за законом, отже маєш мене поважати!
Ти поважатимеш мене як дружина має поважати свого чоловіка.
Бо я не дам пошити себе в дурні.
Ще щось тобі пояснити?
Ні.
Добре. Пробач.
О, міс Роуз.
У нас тут сталася маленька неприємність.
- Усе гаразд. - Пробачте.
Дозвольте вам допомогти.
Усе гаразд, міс.
Чаю, Труді.
Не смій зустрічатися з цим хлопцем. Зрозуміло?
Роуз, я забороняю.
Припини, мамо. В тебе знову кров піде носом.
Це не іграшки.
Ми в хиткому становищі. Ти ж знаєш, що гроші скінчились.
Звичайно знаю. Ти кожен день нагадуєш мені.
Твій батько залишив у спадок тільки купу боргів, приховану під добрим ім'ям.
І це ім'я - остання карта у нашій грі.
Я тебе не розумію.
Ви з Гоклі прекрасна пара. У цьому шлюбі наш порятунок.
Нащо ти звалюєш це все на мене?
Чому ти така егоїстка?
Це я егоїстка?
Ти хочеш, аби я стала швачкою?
Цього ти прагнеш?
Щоб усі наші цінні речі пішли з молотка?
Щоб за вітром розвіяли нашу пам'ять?
Ти не справедлива.
Авжеж не справедлива.
Бо ми жінки.
Наш вибір не буває простим.
Захисти їх Своєю рукою
Прожени всяке лихо з землі
Дух, чий Батько веде за собою
Ти несеш віру в інші краї
Небесний вітре, силою Своєю
Врятуй усіх, хто рине в небеса
І оточи турботою Своєю...
Вітаю, містере Eндрюс.
Мені потрібно з кимсь поговорити.
Вам сюди не можна.
Я був тут учора ввечері, пам'ятаєте?
Ні. Будь ласка, вертайте назад.
Він вам скаже. Я просто хочу поговорити.
Містер Гоклі та місіс Де Вітт Б'юкейтер
цінують вашу допомогу.
Вони просили мене віддячити вам оцим.
Мені не потрібні ваші гроші.
І вони нагадують вам, що ви їдете третім класом, і ваша присутність тут
більше не бажана.
Дозвольте мені поговорити з Роуз.
Панове, потурбуєтесь аби містер Доусон повернувся туди, де він має бути,
і щоб він там лишився, гаразд?
Так, сер.
А ну пішли, ти.
Почуй нас, бо ми кличемо Тебе
І борони усіх, хто в морі
А навіщо тут два штурвали?
Оцим ми користуємось біля берега.
Пробачте, сер. Ще одне повідомлення про льодові тороси з Ноордаму.
Дякую, Спарксе.
Не хвилюйтесь. Для цієї пори року це нормально.
Ми збільшимо швидкість. Я наказав розвести останні котли.
Так, синку, закручуй міцніше, як я показав. Молодець.
Добре, тепер відпускай.
- Добре вийшло, правда? - Пречудово.
Містере Eндрюс...
Я підрахувала в умі -
кількість шлюпок та їхня місткість менші за ті, що називали ви.
Пробачте, але їх не вистачить на всіх, хто є на борту.
Не вистачить десь половині.
Роуз, ви все примічаєте, так?
До речі, я встановив ці нові шлюп-балки,
які можуть приймати додатковий ряд шлюпок.
Але дехто вирішив, що на палубі буде занадто тісно.
Тож мою пропозицію було відхилено.
На непотоплюваному кораблі це марна трата місця.
Спіть спокійно, юна Роуз. Я збудував для вас потужний та надійний корабель.
Він - наша єдина рятівна шлюпка.
Ідіть на корму. Ми заглянемо у машинне відділення.
Джеку, це неможливо. Я не можу бачитися з вами.
- Я маю з вами поговорити. - Ні, Джеку.
Джеку. Я заручена.
Я вийду заміж за Кела.
Я кохаю Кела.
Роуз,
ви не подарунок. Зовні ви розпещена маленька негідниця.
Але насправді ви найдивовижніша,
вражаюча дівчина,
жінка, з усіх, кого я колись зустрічав.
Ні, дайте мені сказати. Ви чарів...
Я не ідіот. Я знаю, як влаштований цей світ.
В моїй кишені лише десять баксів. Я нічого не можу вам дати, і я про це знаю.
Я розумію.
Але тепер я вже не можу зупинитись.
Стрибнете ви, і я стрибну. Пам'ятаєте?
Я не заспокоюся, поки не буду знати, що з вами усе гаразд. Це все, чого я прагну.
Але зі мною все гаразд.
Усе буде гаразд.
Справді?
Я так не думаю.
Вас заманили у пастку, Роуз. Якщо не звільнитесь з неї, ви помрете.
Мабуть не одразу, бо ви сильна,
та рано чи пізно цей ваш вогонь, який я так люблю,
цей вогонь згасне.
Вам не вдасться мене врятувати.
Це так.
Тільки ви можете це зробити.
Я маю повернутись.
Залиште мене.
Розкажіть Люсіль про невдачу з листівками.
Бо запрошення прийшлося повертати двічі.
Боже правий.
І ці жахливі сукні для подружок нареченої. З ними вийшла ціла одіссея.
Роуз захотіла лавандове Вона знає, що я ненавиджу цей колір.
Вона зробила це тільки мені на зло.
Якби ви звернулися до мене раніше.
Рут бачила мої моделі в "Lа Моdе ІІІustréе".
Їх пошили як придане для молодшої доньки герцогині Мальборо.
Гадаю, ви погодитесь, люба, що разом
ми відродили з попелу фенікса.
Привіт, Джеку.
Я передумала.
Мені сказали, що ви тут, нагорі.
Дайте мені руку.
Тепер заплющить очі.
Ну ж бо.
Тепер підійдіть.
Тримайтеся за поручні. Не розплющуйте очі. Не підглядайте.
Я не підглядаю.
Тепер станьте на перила.
Тримайтеся.
Не відкривайте очей.
Ви довіряєте мені?
Довіряю.
Гаразд, розплющить очі.
Я лечу.
Сідай, Жозефіно, в мою літальну машину
Ось ми злетіли, і полетіли
То був останній раз, коли "Титанік" бачив денне світло.
Ми наближаємось до тої ночі, коли він затонув. Лишилося 6 годин.
Неймовірно. Сміт стоїть там, у його довбаній руці попередження про айсберг...
Пробачте, в його руці, і наказує додати швидкості.
Проти нього працює власний 26-річний досвід.
Він вважає, що встигне повернути судно, якщо з'явиться щось велике.
Та корабель сам занадто великий, а руль - малий. Його кут взагалі недостатній.
Усе, що він знає, - цілковита помилка.
Кажу вам, тут цілком пристойно. Це вітальня.
Цього світла достатньо?
Хіба художникам не потрібне гарне світло?
Це так, але я не звих працювати в таких жахливих умовах.
Моне!
- Ви знаєте його роботи? - Авжеж.
Дивіться, як він використовує колір.
Так. Це надзвичайно.
Кел усюди возить з собою це чудовисько.
Він має незабаром прийти?
Ні, доки не скінчаться сигари та бренді.
Красива річ. Що це, сапфір?
Діамант. Дуже рідкісний діамант.
Намалюйте мене, як одну з тих французьких дівчат.
Із ним.
Гаразд.
Тільки з ним.
Мені не потрібен зайвий портрет, де я виглядаю як порцелянова лялька.
Як замовниця, я плачу гроші
і сподіваюсь отримати те, чого хочу.
Ідіть до ліжка, тобто до софи.
Лягайте.
Скажіть, як мені краще лягти.
Покладіть руку, як було перед цим.
Підніміть іншу руку і піднесіть до лиця.
Так.
Опустіть голову.
Дивіться на мене. Тільки на мене.
І спробуйте не ворушитись.
Такий серйозний.
Здається, ви червонієте, містере Великий Художник.
Уявити не можу, щоб маестро Моне червонів.
Він малює пейзажі.
- Розслабте обличчя. - Пробачте.
Не смійтесь.
Моє серце тріпотіло у грудях.
То був найеротичніший момент мого життя,
у всякому разі на той час.
І що ж було далі?
Тобто, зробили ми це, чи ні?
Маю вас розчарувати, містере Бодін.
Джек був справжній професіонал.
Дякую.
Що ви робите?
Ви можете покласти це в сейф?
Джентльмени, прошу мене пробачити.
Ніхто зі стюардів її не бачив.
Абсурд. Це ж корабель. Тут не так багато місць, де б вона могла бути.
Лавджой, знайдіть її.
Ясно.
Здається, я ще ніколи не бачив такого штилю.
Як у ставку біля млину.
Ані слабенького вітерцю.
Айсберг важче побачити,
коли об нього не б'ється вода.
Я піду. Тримайте швидкість і курс, містере Лайтоллер.
Холоднішає. Чудово виглядаєте.
Міс Роуз?
Мої малюнки!
Швидше!
Зачекайте, стійте!
Зачекайте!
Швидше. Униз.
Пробачте.
Дякую, я сам.
А крутий цей слуга. Більше схожий на копа.
Гадаю, він ним був.
- От чорт. - Тікай!
Ні, сюди!
Швидко!
Що тепер?
Що?
Підкинь вугілля у перший, друже.
Стійте! Що ви удвох тут робите?
Вам сюди не можна.
Це небезпечно!
Не відволікайтеся! Не звертайте на нас уваги. Ви молодці!
Ви бачите, що в нас тут?
Дякую.
Куди вас доставити, міс?
До зірок.
Ви нервуєте?
Ні.
Обійми мене, Джеку.
Дідько, як холодно.
Знаєш, я лід нюхом чую. Коли він близько.
Брехня!
Кажу тобі, чую, зрозумів?
Ви знайшли біноклі для дозорчих?
Я не бачив їх ще з Саутгемптона.
Піду зроблю обхід. Бажаю успіху.
Ти тремтиш.
Не хвилюйся. Усе буде гаразд.
Вони побігли туди.
Нічого не пропало?
Любий, тепер у цьому сейфі ти можеш зберігати нас обох. Роуз.
У мене є краща ідея.
Попалися!
Ти бачила їхні обличчя?
Ти їх бачила?
Як корабель причалить,
я зійду з тобою.
Це божевілля.
Я знаю. У цьому немає жодного сенсу.
Тому я впевнена.
Ти подивись на це.
Ну й ну, що ти скажеш?
Що їм тепліше, ніж нам.
Якби нам прийшлося грітися таким чином, я б не погодився.
Щоб я луснув!
Візьміть слухавку, чортяки!
Там є хто-небудь?
Що ви бачите?
Айсберг, прямо за курсом.
Дякую.
Айсберг за курсом!
Право на борт!
Крути! Крути! Швидше!
Повний назад!
Право на борті.
Право на борті, сер.
Швидше, хлопці, швидше!
Стравити пару!
Перекрити димові заслінки!
Стій.
Зачекай!
Давай! Увімкнути реверс!
Чому вони не розвертають?
Право на борті?
Так, сер. Право на борті.
Ну ж бо. Повертай.
Так.
Зараз ми зіткнемось!
Господи спаси!
Господи!
Уліво на борт!
Назад!
Тікаймо звідси!
Вони зачиняють двері! Геть!
Виходьте з дверей! Швидше!
Давайте! Швидше, хлопці!
Швидше!
Виходь! Виходь!
ІНДИКАТОР ВОДОНЕПРОНИКНИХ ДВEРEЙ
О Господи!
Як зовсім поруч пройшов.
Ну що, відчув запах криги? Бога в душу!
Визначити час. Занести в журнал.
Що це було, містере Мердок?
Айсберг, сер.
Я поклав судно право на борт, але він був надто близько.
Я дав ліво керма, але...
- Зачиніть водонепроникні двері. - Їх зачинено, сер.
Стоп машини.
Нехай тесляр огляне корабель.
Швидше, давайте забиратися звідси!
Чому зупинили машини? Корабель затремтів.
Не хвилюйтесь. Ми загубили лопать.
Тому ви відчули тремтіння. Ви чогось бажаєте?
Ні, дякую.
Тут говорять про айсберг.
Ви що-небудь бачите?
Якщо щури тікають туди, то й я за ними.
- Гей. - Нічого не трапилось.
- Трапилось. Мене обікрали. - Покличте керівника охорони.
Швидше, бовдуре!
Я проґавив щось цікавеньке?
- Бачив, що тут сталося? - Ні. Мабуть, це щось там.
Восьмий котел затопило більше як на два метри, з поштовим відсіком гірше.
- Чи можна полагодити? - Тільки відкачавши воду.
- А що з поштовим відсіком? - Він уже під водою.
Кепські справи.
Треба сказати мамі та Келу.
Як на мене, гарні малюнки, сер.
Не торкайтесь нічого. Сфотографуйте каюту.
Ми вас шукали, міс.
Ходімо.
Сталося щось серйозне.
Так.
Ще б пак. Зникли дві дорогі мені речі.
Одна з них повернулась, отже я знаю, де слід шукати іншу. Обшукати його.
- Зніми куртку. - І що тепер?
Що ви робите? З нами щось трапилось.
- Це воно? - Так.
Це нісенітниця!
Не вір їм.
- Він не міг. - Легка здобич для професійного злодія.
Я весь час була з ним.
Мабуть, він поцупив його, поки ти одягалася.
Спритно. Вони підкинули його в мою кишеню.
- Стули пельку. - Це навіть не твоя кишеня.
"Власність А. Л. Раєрсона".
Нам повідомили, що її вкрали.
Я запозичив її.
О, у нас тут чесний злодій.
Ти ж знаєш, я цього не робив, Роуз.
Не вір їм. Ти ж знаєш.
Ходімо, синку.
Ти знаєш, я цього не робив!
От молодець. Ходімо.
Я цього не робив. Ти ж мене знаєш!
Це дуже прикро, капітане.
За десять хвилин вода підніметься на чотири метри над кілем
у форпіку, всіх трьох трюмах і шостій котельні.
Саме так.
Коли ми зможемо рухатись далі?
Це п'ять відсіків.
Судно буде на плаву з чотирма затопленими відсіками, але не з п'ятьма.
Не з п'ятьма. Коли зануриться ніс, вода долатиме
переборки, одну за іншою, піде до палуби "E"
і хлине далі. Нам нічим її зупинити.
Помпи.
Помпи дадуть вам деякий час, та лише якісь хвилини.
І що би ми не робили тепер,
"Титанік" все одно потоне.
Але цей корабель не зможе втонути.
Він зроблений зі сталі. То ж запевняю вас, він зможе.
І він потоне.
Це чиста математика.
Скільки в нас часу?
Година. Від сили дві.
Скільки людей на борті, містере Мердок?
Дві тисячі двісті душ, сер.
От вам і сенсація, містере Ісмей.
Отже, ти маленька шльондра?
Дивись мені в очі, коли я до тебе звертаюсь!
- Містере Гоклі? - Не зараз. Ми зайняті.
Вас просять надіти рятувальні жилети і вийти на шлюпкову палубу.
Я сказав, не зараз.
Вибачте, містере Гокні, але це наказ капітана. Одягніться тепліше.
На палубі доволі холодно.
Можу я порадити вам надіти пальто і шапки?
Це смішно.
Не хвилюйтеся, я певен, що це лише запобіжний захід.
Усі наверх! Надіти рятувальні жилети!
Що він сказав?
- Надіти рятувальні жилети! - Що сталося?
Просто надіньте і все.
Передати "усім, усім"?
Сер?
Так, "усім, усім". Просимо допомоги. Ось наші координати.
Усім, хто відгукнеться: ми тонемо і потребуємо негайної допомоги.
Дідько.
Опускай!
Ще опускай!
Давай! Натягуй! І відпускай лебідкою!
Розчохлити шлюпку! Розчохліть їх усі!
Відпустіть канати!
Знімай брезент! Швиденько!
Де пасажири?
Зайшли в салон. Бо їм тут холодно і шумно.
Ви там! Допоможіть з канатами!
Чогось вип'єте, сер?
Що таке, синку? Ви нас усіх зв'язали, а ми тепер мерзнемо.
Пробачте. Зараз я дізнаюсь, у чому справа.
Ніхто не знає, що відбувається.
Ці кляті англійці живуть за інструкцією.
Не лайтеся, містере Гоклі.
Включить опалення в наших каютах. Як повернуся, подасте мені чаю.
Містере Eндрюс.
Я бачила айсберг. І знову бачу його у ваших очах.
Скажіть мені правду.
Судно потоне.
Ви впевнені?
Десь за годину, і все це ляже на дно Атлантики.
Попередьте лише своїх, я не хочу здіймати паніку.
Ідіть до шлюпки. Швидше. Не баріться.
Ви пам'ятаєте, що я казав про шлюпки?
Так.
Зрозуміло.
Давай сюди, синку.
Сер, біля камери схову другого класу велика юрба.
Ідіть. Я постережу його.
Так. Добре.
Сер, "Карпатія" робить 17 вузлів. Це їхній повний хід.
Тільки вона відповідає?
Вона найближче. Підійде за чотири години.
За чотири години?!
Дякую, Брайде.
Боже.
Шлюпки готові, сер.
Може, спершу посадимо в шлюпки жінок та дітей?
Так.
Спершу жінок та дітей, так.
Слухаю, сер.
Леді та джентльмени, прошу уваги.
Підійдіть сюди. Ось так.
Підійдіть до мене. Дякую.
Добре.
Поки що мені потрібні тільки жінки та діти.
Сюди.
Як сказав капітан, красиво і жваво, щоб уникнути паніки.
"Весільний танець".
Усім надіти рятувальні жилети.
Надіти рятувальні жилети.
Надіньте жилет. Обв'яжіться.
Ще зарано сідати в шлюпки!
Прошу зберігати спокій.
Усі мають надіти жилети.
Пропустіть уперед жінок та дітей.
Що ми робимо?
Чекаємо. Поки люди з першого класу сядуть у шлюпки,
нас викличуть першими, треба бути напоготові.
Штовханина справи не прискорить.
Приведи підмогу.
Опускаємо одночасно, зліва і справа! Тримайте рівно.
З обох боків одразу! Рівно!
Рівно!
Стій, стій!
Притримати зліва!
Тільки правий бік! Тільки правий!
Правий!
Тримайте лівий! Спускайте правий! Тепер спускаймо разом!
Рівно, хлопці!
Знаєш, здається, цей корабель може потонути.
Мене просили передати тобі цей символ нашої вдячності.
Жест подяки від містера Келедона Гоклі.
Сестро, ти чула, що він сказав. Сідай у шлюпку.
Не знайдеться місця для джентльмена, панове?
Наразі тільки жінки, сер.
У шлюпки розсаджуватимуть по класах?
Сподіваюсь, там не буде занадто тісно.
Ой, мамо, замовкніть!
Вода льодяна, а шлюпок не вистачає.
Не вистачає половині пасажирів.
Половина цих людей загине.
Це не найкраща половина.
Швидше, Рут, сідай у шлюпку. Місця першого класу ось тут.
Шкода, що я не захопив той малюнок. Уранці він коштуватиме значно більше.
Ти неймовірний мерзотник.
Сідай, Роуз, тобі тут вистачить місця.
Ну ж бо, Роуз. Зараз твоя черга, люба.
Сідай у шлюпку, Роуз.
Роуз.
Сідай у шлюпку!
Прощавай, мамо.
Куди ти?
До нього?! Бажаєш бути повією того брудного пацюка?
Краще бути його повією, ніж твоєю дружиною.
Я кажу, ні!
Роуз! Благаю, зупинись!
Ще опускаємо!
Ні, зачекайте!
Опускай!
Допоможіть!
Мене хто-небудь чує?
Агов! Допоможіть!
Допоможіть! Ви чуєте мене?
Хоч хтось мене чує? Хто-небудь, допоможіть!
Містере Eндрюс?
Стюарде, перевірте правий коридор.
Прошу надіти жилет. І негайно сідайте у шлюпку.
Люсі, заради Бога, одягніть жилет, подайте гарний приклад.
Тут є хто-небудь?
Містере Eндрюс! Слава Богу!
Де керівник охорони тримає арештантів?
Що? Негайно сідайте у шлюпку.
Я зроблю це, допоможете ви мені або ні. Хоча без вас буде довше.
Ліфтом спустіться до самого низу. Підете ліворуч, до кают екіпажу.
Потім праворуч, а біля сходів знову ліворуч. Там буде довгий коридор.
Здається, кепські справи.
От чорт!
Пробачте. Дякую.
Пробачте, міс, але ліфти не працюють.
Годі з мене люб'язностей, чорт забирай! Везіть мене вниз!
Палуба "E".
Ну ж бо.
Давай, давай.
Я підіймаюся.
Ні! Ні! Ні!
Поверніться! Я підіймаюся!
Я підіймаюся!
Службовий коридор.
ТІЛЬКИ ДЛЯ ЕКІПАЖУ
Джеку!
Роуз!
Роуз, я тут!
Я тут!
Джеку! Пробач мені.
Пробач. Мені дуже шкода.
- Це Лавджой сунув мені його в кишеню. - Я знаю, знаю.
Послухай, Роуз, треба знайти запасний ключ, гаразд?
Подивися у тій шафі.
Такий маленький сріблястий.
Тут лише латунні!
Пошукай отут, Роуз!
Як ти дізналася, що це не я?
Я не дізнавалась. Я просто зрозуміла, що й так це знаю.
Шукай ще.
Жодного ключа. Ключа немає!
Гаразд, слухай. Піди поклич по допомогу. Усе буде гаразд.
Я миттю повернуся.
Я чекатиму тут!
Агов? Тут є хто-небудь?
Тут у низу хто-небудь є?
Допоможіть нам! Агов?
Дідько!
Мене хто-небудь чує? Агов?! Агов?!
О, слава Богу!
Допоможіть мені. Тут чоловік, і він... Стійте!
Агов?!
Агов?
Міс, вам не можна тут бути. Мерщій нагору.
Тут унизу чоловік, його замкнули.
Ідіть сюди, так. Гаразд.
- Не панікуйте. - Ні, я не панікую.
Ви пішли не туди!
Відпустіть мене! Слухайте!
Ідіть до біса.
О Господи.
Може це допоможе?
Зараз дізнаємось. Давай.
Стій, стій, стій. Спочатку потренуйся на цьому.
Добре. Тепер спробуй влучити у це саме місце.
Гаразд, достатньо практики. Давай, Роуз. Ти зможеш.
Слухай, вдар зі всієї сили і різко.
Давай. Зачекай. Візьмися ширше.
Ось так?
Слухай, Роуз, я довіряю тобі.
Давай.
У тебе вийшло!
Швидше. Ходімо.
О чорт, як холодно! Дідько!
Чорт!
Тут вихід.
Треба знайти інший шлях. Ходімо.
Таке не кожний день побачиш.
Кому потрібний цей багаж? Кидайте його. Нам бракує місця.
Сюди. Не налягайте, сер. Назад.
Спокійно!
На правому борті її теж нема.
Ми втрачаємо час. Цей солдафон не пускає жодного чоловіка.
А той, що на іншому борті, пускає.
Тоді в нас є шанс. Але варто підстрахуватися. Ходімо.
Прошу сюди. Прямо по коридору.
Сюди! Що це ви таке робите?
Вам прийдеться за це заплатити.
Це власність "Whіtе Stаr Lіnе".
Стули пельку!
Ви б не могли зачекати? Мені треба повернутись до каюти...
Сядь! Це остання.
Чому шлюпки спускають напівпорожніми?
Тільки не зараз, містере Eндрюс.
Чому там 20 людей, коли вона розрахована на 65?
А на одній шлюпці їх було всього 12!
Ми боялись, що вона їх не витримає. Шлюпки можуть перекинутися.
Брехня!
Їх випробовували у Белфасті, саджали у них по 70 чоловік.
Заповніть ці шлюпки, містере Лайтоллер. Заради Бога!
Прошу сідати жінок і дітей, будь ласка!
Поверніться!
Це не вихід.
Не смійте тримати нас тут, як худобу. Це судно тоне.
Пропустіть уперед жінок!
Відчини ворота.
Тільки жінки!
Ні! Тільки жінки!
Чоловікам стояти!
Пусти!
Зачинити ворота!
Заради Бога, послухай, там унизу жінки і діти!
Випустіть нас, дайте нам шанс!
- Вийти можна? - Тут аж ніяк.
Діяти треба швидко.
Усі шлюпки відходять.
Вода уже всюди. Треба вибиратися звідси.
Там ніенте - нічого.
Тоді сюди, гаразд? Швидше!
Я сам здобуду собі щастя.
Я теж.
Швидше!
Ні, зачекайте, ходімо сюди.
Сюди!
Вертайте до центральних сходів.
Там у всьому розберуться.
У всьому розберуться там.
- Відкрий ворота! - Ідіть до центральних сходів.
Негайно відкрий ворота!
Повертайте, як я казав.
Чорт забирай! Сучий сине!
Припиніть!
Фабрі, Томмі, допоможіть.
- Відійдіть. - Ну ж бо, тягніть!
Тягніть!
- Швидко відійдіть! - Покладіть цю штуку!
Відійдіть!
Раз! Два!
Три!
Знову!
Тепер уперед!
Ходімо, Роуз.
Наверх не можна! Не можна цього робити!
Дотримуйтесь порядку!
Назад! Назад! Назад!
Тримайте її!
Заберіть її!
Назад, кажу, бо зараз я
перестріляю вас, як собак!
Дотримуйтесь порядку!
Дотримуйтесь порядку, я кажу.
Містере Лоу, заповніть цю шлюпку.
Так. Усе гаразд? Ніхто не панікує.
Назад.
Вже надто пізно.
Там ще є шлюпки на носі. Тримайтеся Мердока. Схоже, з ним можна домовитись.
Не опускайте!
Ріжте канати!
Сідайте!
Назад, місць немає!
Відійдіть, шлюпка повна! Назад!
Починається паніка. У нас замало часу.
Містер Мердок?
Містере Гоклі. Ви двоє, ходімо, швидко!
Як ви знаєте, я бізнесмен, і в мене до вас ділова пропозиція.
Поспішай, Роуз.
Шлюпки відплили!
Полковнику, по цьому борту є шлюпки?
Ні, міс, та є ще пара на носі. Ходімо, я вас проведу.
Навіщо це? Все одно нас ніхто не слухає.
За вечерею нас теж не слухають. Що ж, заграємо. Аби зігрітись.
"Орфей".
Тонемо під музику. Тепер і я пливу першим класом.
- Де всі? - Вони ще на кормі, сер.
Гадаю, ми порозумілися, містере Мердок.
Чоловіки, відійдіть! Назад, я кажу!
Тільки жінки та діти! Назад! Я сказав, назад, сер.
Прошу вас, мадам. Сюди. Дайте пройти, сер!
Подивись, що на тому борті. Давай!
Я знайшов її, на протилежному борті.
Вона чекає на шлюпку.
Із ним.
- Жінки і діти ще є? - Вони всі сіли.
Хто ще лишився?
Хто лишився?
Ну його все до біса.
Чорт.
Сер, вам не можна сюди.
Ось так. Чудово.
Приготуватися до спуску.
Приготуйтесь ліворуч.
Опускаємо їх.
Тримайте рівно.
З обох боків разом. Рівно. Тримайте рівно.
Дайте її мені.
Усе буде гаразд. Не бійся.
Тату, сідай у човен.
Ми прощаємось ненадовго.
Татусям дадуть інший човен.
Тримай маму за руку і будь слухняною дівчинкою.
Я не попливу без тебе.
- Ні, ти мусиш, зараз. - Ні, Джеку.
Сідай у шлюпку, Роуз.
Ні, Джеку.
Мерщій у шлюпку!
Так, сідай у шлюпку, Роуз.
Господи, що в тебе за вигляд.
Жах.
Ось. Надягай. Ну ж бо.
Сідай. Я попливу наступною.
Ні, без тебе я не хочу.
Слухай, усе буде гаразд.
Ти ж знаєш, що я живучий?
Ну ж бо. Сідай.
Я домовився з офіцером на іншому борті судна, ми з Джеком виберемося.
Разом.
Ось бачиш?
Я маю поспішати на мою шлюпку.
Давай, швиденько. Вони вже майже повні.
Сідайте в шлюпку, міс.
Прошу на борт.
Жвавіше, на борт.
Відійдіть від леєра.
Опускаємо!
А ти майстер брехати.
Майже такий, як і ви.
Ви ж ні про що не домовлялись?
Я домовився.
Та тобі це не допоможе.
Я завжди перемагаю, Джеку.
Так чи інакше.
Роуз!
Зупиніть її!
Роуз, що ти робиш?
Ні!
Яка ж ти дурненька! Навіщо ти це зробила?
Яка ж ти дурненька, Роуз.
Чому ти це зробила? Нащо?!
Ти стрибнеш, і я слідом, так?
Так.
Я не могла без тебе. Не могла, Джеку.
Усе гаразд. Ми щось придумаємо.
Тепер хоча б я з тобою.
Швидше! Тікай!
Ну ж бо! Швидше.
Давай!
Мерщій!
Поспішай! Давай, Роуз.
Роуз, давай!
Швидше, Роуз!
Сподіваюся, вам буде гарно разом!
Чого вам так смішно?
Я поклав діамант у пальто.
А пальто я надів на неї!
Тікай!
Тату!
Ми не можемо лишити його тут.
Гаразд, швидше!
Тату!
Назад!
Не туди! Вертаймо! Ні, не сюди! Назад! Стій!
Тікай!
Швидше! Тікай!
Сюди!
Дай мені руку!
О Господи!
Допоможіть!
Зачекайте! Сер, відкрийте ворота, будь ласка!
Допоможіть нам!
Допоможіть!
Будь ласка!
Чорт забирай!
Ну ж бо, швидше!
Так, так!
Господи.
Благаю!
Поспішайте!
Пробачте, я випустив ключі.
Зачекайте, будь ласка!
Не йдіть! Благаю, пошліть по допомогу!
Знайшов! Який з них він, Роуз?
Коротший. Спробуй коротший.
Поспішай, Джеку.
О ні! Цей не підходить.
Швидше, Джеку.
Він застряг! Застряг!
- Ну ж бо! - Швидше, Джеку!
Швидше.
Вийшло! Тікаймо, Роуз!
Давай!
Джеку! Ну ж бо!
Ворушись, ворушись.
Упріться веслами.
Тримай! Тримай!
Тримай!
Підготуйте лебідки! Підчепіть канати!
Мамо!
Не зупиняйся!
Не штовхайтесь!
Назад!
Дай нам шанс вижити, британська наволоч!
Я застрелю кожного, хто захоче пройти повз мене!
Покидьок!
Назад!
Ми домовлялися, чорт забирай!
Ваші гроші вас не врятують, так само, як і мене.
Тільки жінки та діти!
Ні, Томмі!
Ні, Вілле!
Усі назад, чорт вас забирай!
Обережно. Тримайте.
Зі мною дитина!
- Зі мною дитина! - Дайте дорогу!
Будь ласка, зі мною дитина!
Благаю. Крім мене в неї більше нікого нема.
Проходь.
Назад!
Будь ласка?
Дайте її сюди.
Тихо, тихо.
Стійте, зачекайте! Містере Eндрюс!
О, Роуз.
Чому ви не намагаєтесь врятуватись?
Пробачте, що я не збудував для вас потужніший корабель, юна Роуз.
Він швидко тоне. Треба поспішати.
Зачекай.
Щасти вам, Роуз.
І вам.
Містере Гугенгейм? Це для вас.
Ні, дякую. Ми в парадному одязі і готові загинути як джентльмени.
Але нам би хотілося бренді.
Давайте сюди швидше канати!
Нехай падають. Потім ми їх приладимо.
Капітане?
Капітане, куди мені йти? Будь ласка.
Капітане. Сер.
Так. От і все.
Прощавай, Воллі. Щасти тобі.
Бувай, Воллесе.
Так вони й жили разом щасливо
300 років
у країні вічної юності та краси.
Уже занадто пізно! Ріжте канати!
Ріжте їх! Ріжте, якщо треба!
Дайте мені ніж!
Ріжте канати, швидко!
Ріж їх чорт забирай!
Джентльмени,
дякую за честь грати цього вечора з вами.
Ми мусимо протриматись на кораблі якомога довше.
За мною! Сюди. Перелазь.
Швидше, Роуз.
Стрибай.
Давай.
Я тримаю тебе. Стрибай.
Я тримаю вас, міс.
Назад!
Ні! Ви нас потопите!
Так, хоч я і йду долиною смертної тіні...
А ти не міг би йти швидше тією долиною?
Пресвята Діва, матір Божа, молися за нас грішних нині та в годину смерті. Амінь.
Діва Маріє, сповнена благодаті...
Сюди.
Піднімайся!
І побачив я нове небо і нову землю,
бо перше небо і перша земля минули
і моря вже немає.
Скоро все скінчиться. Скоро скінчиться.
І Він житиме з ними.
І стануть вони Його народом, і Сам Господь буде з ними
і буде їхнім Богом.
Джеку,
це тут ми вперше зустрілись.
І утре Бог кожну сльозу з їхніх очей,
і більше не буде смерті.
Як не буде більше скорботи і плачу.
Також не буде більше ніякого болю,
бо попереднє скінчилося.
Швидше гребіть! Гребіть!
Чіпляйтеся, міс Труді!
Тримайтеся міцно.
Господи Всемогутній.
Не вимикайте переривачі. Нехай працюють!
Треба рухатись!
Я тебе витягну.
Дай мені руку.
Тримаю тебе. Я не відпущу.
Ну ж бо. Я тримаю тебе.
- Що відбувається, Джеку? - Я не знаю.
Тримайся.
Це кінець!
О Господи, Джеку! Господи!
Тримайся!
Корабель потягне нас за собою. Глибоко вдихни, як я скажу.
Виштовхуй себе на поверхню, не зупиняйся.
Не відпускай мою руку.
Ми врятуємось, Роуз.
Вір мені.
Я тобі вірю.
Приготуйся!
Зараз!
Джеку!
Роуз!
Геть від неї!
Пливи, Роуз! Ти мусиш пливти!
Пливи.
Як холодно.
Пливи, Роуз!
Давай.
Не зупиняйся.
Ну ж бо.
Сюди.
Залазь нагору.
Давай, Роуз.
Лишайся там. Будь на ній, Роуз.
Тепер усе буде гаразд.
Усе буде гаразд.
Поверніть шлюпки!
Шлюпки повертають за нами, Роуз.
Протримайся ще трошки.
Вони відплили, щоб їх не затягнуло, тепер вони повернуть по нас.
Заради Бога!
Благаю,
допоможіть нам!
Ви не розумієте. Якщо ми повернемось, вони потоплять шлюпку.
Неодмінно потоплять, кажу вам.
Годі вже. Ви мене лякаєте.
Ану, дівчата, хапайте весла. Вперед.
Ви в своєму розумі? Ми посеред Північної Атлантики.
Ви жити хочете, або померти?
Я вас не розумію.
Що з вами сталося? Там ваші чоловіки!
Тут повно місця.
І звільниться ще одне,
якщо не стулиш свою дірку в пиці!
Давайте сюди ваші весла. І зв'яжіть ці дві шлюпки разом.
В'яжіть їх міцніше.
Слухайте мене, чоловіки. Ми маємо повернутись.
Зараз усі жінки з цієї шлюпки пересядуть на ту.
І якомога швидше. Давайте утворимо вільне місце.
Гомін стихає.
Їм потрібно лише кілька хвилин,
щоб організувати шлюпки.
Не знаю, як ти,
а от я у міцних словах опишу керівництву "Whіtе Stаr Lіnе"
усе, що тут сталося.
Джеку, я кохаю тебе.
Не роби цього.
Не прощайся зі мною. Ще зарано.
Ти розумієш мене?
Я так змерзла.
Слухай, Роуз,
ти мусиш вибратися звідси.
Ти мусиш жити
і ти народиш багато дітей.
І вони ростимуть на твоїх очах.
І ти зустрінеш смерть старою,
у теплому ліжку.
Не тут.
Не цієї ночі. Не так.
Ти розумієш мене?
Я не відчуваю свого тіла.
Цей виграний мною квиток, Роуз, - найкраща річ, яку я колись мав.
З ним я отримав тебе.
Я вдячний йому за це, Роуз.
Я вдячний.
Ти мусиш,
надати мені таку честь.
Ти мусиш обіцяти мені, що виживеш.
Що ти не втратиш надію,
що б там не було.
Навіть там, де надії немає.
Обіцяй мені, Роуз.
І завжди тримайся цієї обіцянки.
Я обіцяю.
Завжди тримайся.
Я завжди триматимусь, Джеку.
Я завжди триматимусь.
Прямо за курсом, сер.
Весла!
Хтось із них ворушиться?
Ні, сер. Ніхто.
Перевірте.
Дайте сюди весло.
Перевірте. Ретельно.
Ці мертві, сер.
Давайте уперед. Повільно.
Обережно працюйте веслами. Щоб не поранити їх.
Тут є хто живий?
Мене хто-небудь чує?
Чи тут є хто живий?
Ми надто довго чекали.
Перевіряйте кожного! Шукайте!
Чи є тут хто живий?
Мене хто-небудь чує?
Сідай, Жозефіно,
в мою літальну машину
Ось ми злетіли
І полетіли
Сідай, Жозефіно,
в мою літальну...
Джеку.
Наближається човен.
Джеку.
Човен, Джеку.
Поверніться.
Поверніться. Поверніться!
Агов!
Хто-небудь чує мене?
Тут нікого немає, сер.
Поверніться.
Я завжди триматимусь.
Я обіцяю.
Розвернутися!
Півтори тисячі людей потонули,
коли "Титанік" пішов на дно.
Поруч мене плавало двадцять човнів,
та повернувся лише один.
Один.
Шістьох підібрали з води,
у тому числі й мене.
Шістьох з півтори тисяч.
Ну а потім
тим семистам людям, що були у шлюпках, залишалося тільки чекати.
Чекати смерті.
Чекати життя.
Чекати відпущення гріхів,
які їм так і не відпустили.
"КАРПАТІЯ"
Сер, тут ви своїх не знайдете. Тут пасажири нижчих класів.
У нього рудувато-каштанове волосся, з білою бородою.
А іншого списку пасажирів немає? Мабуть, він на іншому кораблі.
Ми робимо все, що можемо.
Тут я побачила його востаннє.
Звичайно ж він одружився, успадкував мільйони.
Та біржовий крах 29-го року вдарив по його прибутках,
і того ж року він засунув собі в рота пістолет.
Наскільки я чула.
Як ваше ім'я, моя мила.
Доусон.
Роуз Доусон.
Дякую.
Про Джека ми нічого не знайшли. Жодних даних.
Звідки ж їм було взятись?
І відтоді я ніколи не згадувала про нього. Не розповідала нікому.
Навіть твоєму дідусеві.
Жіноче серце - глибокий океан секретів.
Але тепер ви знаєте, що був такий Джек Доусон,
який мене врятував,
як тільки можна врятувати людину.
Я навіть не маю його фотокартки.
Він існує лише в моїй пам'яті.
"Келдиш", "Мир 2" спливає.
Я приберіг її на той момент, як знайду діамант.
Шкода.
Три роки
я ні про що не думав, тільки про "Титанік".
Та я його не розумів.
Не відчував.