МІРАМАКС ФІЛМЗ представляє
виробництво ЛОУРЕНСА БЕНДЕРА
фільм ГАСА ВАН СЕНТА
РОБІН ВІЛЬЯМС
МЕТТ ДЕЙМОН
РОЗУМНИК ВІЛЛ ХАНТІНГ
БЕН АФФЛЕК
СТЕЛАН СКАРСГАРД
МІННІ ДРАЙВЕР
КЕЙСІ АФФЛЕК КОУЛ ХАУЗЕР
композитор ДЕННІ ЕЛФМАН
оператор ЖАН-ІВ ЕСКОФФЕР
продюсер ЛОУРЕНС БЕНДЕР
автори сценарію МЕТТ ДЕЙМОН та БЕН АФФЛЕК
режисер ГАС ВАН СЕНТ
МАССАЧУСЕТСЬКИЙ ТЕХНОЛОГІЧНИЙ ІНСТИТУТ
...еф ікс у квадраті ді ікс.
Будь ласка, закінчіть цей Персіваль до наступного заняття.
Я знаю, що багато хто з вас проходив це на молодших курсах,
але нікому не зашкодить освіжити пам’ять.
Дякую, Стівене.
Я також записав ряд Фур’є на класній дошці у коридорі.
Я сподіваюся, що хтось із вас зможе довести її до кінця семестру.
Той хто це зробить не тільки матиме мою повагу...
а й зробить крок до світової слави...
імена переможців надрукують...
у журналі технологічного інституту Массачусетсу.
Колишні переможці стали: нобелівськими лауреатами,
переможцями в галузі математики...
знаними астрофізиками і скромними професорами цього інституту.
Добре, це все. Якщо маєте будь-які питання...
я упевнений Том на усе відповість.
ЛЕГКІ ОБІДИ
Привіт, Вілле.
- Крістен, як справи? - Усе гаразд. Як життя?
- Добре. - Учора в мене нічого не вийшло з Кеті.
- Ні? - Ні.
- Чому? - Не знаю.
- Кеті! - Що?
Чому ти не дала мені, жодної з твоїх цих огидних маленьких хучі-вучі...
- як завжди? - Пішов ти... Чому ти не дала мені, жодної з твоїх цих огидних маленьких хучі-вучі...
- як завжди? - Пішов ти...
зі своїми ірландськими замашками, Чакі.
Думаєш я витрачатиму свою енергію
і оголятиму ноги, стрибаючи на твій ’’Крихітний Агрегат’’?
- Іди додому і потренуй його. - Крихітний Агрегат!
К-Крихітний!
У неї немає одного зуба, Вілле.
Зі шкірою також проблеми. Я не хочу...
Два проти п’яти, що Морган із нею одружиться,
розумієш мене? Два проти п’яти, що Морган із нею одружиться,
розумієш мене?
Не варто витрачати стільки часу на наречену свого друга. розумієш мене?
Не варто витрачати стільки часу на наречену свого друга.
Це неправильно. Ти куди?
Я краще піду.
Та облиш, ти здурів. У десятій вечора?
Ні, я стомився.
Ірландські замашки?
Що вона розуміє. Які ще ірландські замашки.
Агов! Досить відбивати мені спину.
Припини скиглити! Готовий до ще одного?
Ти знаєш, що ти мене розізлив?
Гадаєш, що я злякався? Просто ти паршиво граєш.
Ей, Кейсі чергує
у барі наступного тижня у Гарварді.
- Ми повинні сходити. - Що ми там робитимемо?
Я не знаю.
Влаштуємо бійку зі студентами. До речі, ти на них схожий.
Оу! Покидьок.
І це все?
- Хочеш мене роздратувати? - Давай!
Підходь. Підходь. Ось так.
ЛАСКАВО ПРОСИМО ВИПУСКНИКІВ 1972 РОКУ
- Професоре Лембо? - Так?
Я відвідую ваш теоретичний курс. Ми усі з факультету точних наук.
Підійдіть. Сьогодні субота.
Може сьогодні ввечері зі мною вип’єте.
Можливо.
Ми не змогли чекати до понеділка, щоб дізнатися.
- Що дізнатися? - Хто довів теорему.
Усе правильно. Хто це зробив?
- Джек? - Це не я.
- Немеше? - Ні, ні в якому разі.
- Ну ж бо, Джої, зараз! - Біллі, Макнамара веде.
Вперед, малюк!
- Джої, біжи! Бистріше! - Сучий син!
Швидше, Мак! Ну хто так бігає! Молодець!
Подвійний, Мак. Подвійний.
Ей, Моргане, хто та дівчина в смугастих штанятах?
У неї гарні сіднички.
Так, прекрасні сіднички.
А що це за тип з нею?
Із довбаним італійцем. Ненавиджу цю маленьку сучку.
Вілл його знає.
Так, знаю.
Це покидьок Кармайн Скарпалья.
Цей хлопець часто лупцював мене в дитячому садку.
Той хлопець?
Так. М м-ммм.
До біса це. Ходімо поїмо.
О, що Моргане, хочеш з нею потеревенити?
Пішла вона.
- Я хочу гамбургер. - Їдьмо до Келлі.
Моргане, я не поїду до Келлі,
заради якоїсь дівчини, що тобі сподобалася.
Зайві 15 хвилин, це нам не по дорозі.
Та що з тобою? Тобі такі дорогі ці 15 хвилин?
Подвійний гамбургер.
Чаку, я хотів подвійний гамбургер.
Замовкни!
Я знаю, що ти замовляв. Ми були разом.
То дай мій довбаний сандвіч.
Що значить твій сандвіч? Я його купив.
Моргане, скільки в тебе грошей?
Я ж казав, що у мене немає грошей коли ти забирав решту.
Годі мене діставати. Дай мені мій сандвіч і замовкни.
Гаразд, добре, тоді віддай мені 16 центів, які я на тебе витратив.
Сандвіч стане твоїм, коли ти за нього заплатиш.
Покладемо його ось тут. Так буде справедливо.
Включимо тебе у програму.
Щодня даватимеш мені по шість центів. Включимо тебе у програму.
Щодня даватимеш мені по шість центів.
І в кінці тижня ти отримуєш свій сандвіч.
Чому ти такий жмикрут?
А я маю бути феєю?
Гадаю, що ти заслуговуєш на відкриття кредиту.
Так було і з диваном.
Пам’ятаєш, твоя мати платила мені по десять доларів
щодня протягом року.
І тепер він її.
То ти даси мені поїсти, будь ласка?
Ось твій довбаний подвійний гамбургер. То ти даси мені поїсти, будь ласка?
Ось твій довбаний подвійний гамбургер.
- Агов! - Повільніше, Чаку.
- Пригальмуй. - Що там?
- Ще не знаю. - Ей, лайно!
Так, ти, ти страшило!
- Стули пельку. - Пішла ти.
В чому річ?
Може будеш коханкою мого ’’малюка’’?
Ми бачили того хлопця 15 хвилин тому.
Ми могли врізати йому тоді. У нас обід.
- Замовкни, Моргане, ходімо. - Я не піду.
- То не йди. - Я не піду.
Ходімо, Моргане.
Дозволь мені дещо тобі пояснити. Якщо через дві секунди не вийдеш,
то коли я розберуся з ними, ти наступний.
Кармайне, це - я, Вілл.
Пам’ятаєш, ми разом були у дитячому садку.
- Пішов ти, хлопче. - Вріж йому по голові.
Тримай цього бовдура на землі. Зупиніть цього негідника.
Негідник!
- Картер! - Вперед!
Вілле! Вілле, ходімо!
Вілле, ходімо. Ну ж бо, пішли. Пішли.
Тихіше, брате, тихіше.
- Дякую що приїхали. - Іди сюди!
Легше! Легше!
Ааа. Дідько.
Мені тільки здається чи мій клас збільшився?
Гаразд, не будемо псувати мою уяву...
вважаю, що ви прийшли сюди не заради моєї лекції. Гаразд, не будемо псувати мою уяву...
вважаю, що ви прийшли сюди не заради моєї лекції.
Швидше за все, щоб з’ясувати хто цей загадковий
математичний геній.
Тож, без зайвої похвали зійди до нас,
наш безіменний герою і отримуй свій приз.
Прикро вас розчаровувати мої глядачі, але...
сьогодні ми не дізнаємось ім’я цього героя.
Проте мушу визнати, що нам із колегами
знадобилося більш ніж 2 роки, щоб довести цю теорему. Проте мушу визнати, що нам із колегами
знадобилося більш ніж 2 роки, щоб довести цю теорему.
От що я скажу:
’’Ще вчора я кинув виклик, а сьогодні мене здолав невідомий геній’’.
МУНІЦИПАЛЬНИЙ СУД
Коли суд?
Наступного тижня.
Даруйте.
- Що ти робиш? - Даруйте.
Це людська праця. А не дошка для твоїх каракулів.
- Зупинися! - Та пішов ти!
Теж мені розумник. Як тебе звати?
Господи.
Все правильно.
Вілле, тільки йолоп міг завалити таку роботу.
Я маю на увазі хіба так важно ялозити
шваброю по підлозі?
Мітч, тебе самого звільнили.
Звільнили, бо у нас було скорочення штату.
Так, скорочували лише безмозглих ледарів.
Замовкни. Тебе частіше ніж нас звільняють. Так, скорочували лише безмозглих ледарів.
Замовкни. Тебе частіше ніж нас звільняють.
Зате зараз у мене хоч якась робота.
Чому тебе звільнили, Вілле? Ну ж бо.
Скорочення штату.
Попрошу дядька взяти тебе до себе.
Зможеш? Попрошу дядька взяти тебе до себе.
Зможеш?
Викинув мене!
Я вчора просив тебе знайти мені роботу.
І я вчора сказав: ’’Ні’’.
- Як справи, Кейсі? - Як справи, Кейсі?
Сядемо ось там.
Гаразд. Ходімо.
О, це і є- це і є Гарвардський бар?
Я думав тут будуть рівняння та усяке лайно на стінах.
Мені, будь ласка, ваше найкраще розливне пиво.
Зачекайте.
Піду трохи потеревеню з тими маленькими крихітками,
з Гарварду, там у кінці бару.
- Спробую їх зачарувати. - Знайди і нам крихіток.
- О, привіт. - О, привіт.
- Привіт. Як воно? - Чудово.
- То ви тут дівчатка- - Часто буваєте?
Часто? Не дуже часто.
Час від часу.
- Студентки? - Так.
Точно.
- Гадаю, ми з тобою в одній групі. - Так. В якій?
- З історії. - Можливо.
Так, я впевнений, що так.
Тобі не обов’язково- можливо ти не пам’ятаєш мене.
Знаєте, мені подобається це місце.
Я приходжу сюди не тому, що я - геній. Знаєте, мені подобається це місце.
Я приходжу сюди не тому, що я - геній.
- Хоча я дуже кмітливий. - Ей.
- Ей, як життя? - Добре. А як твоє?
Який кажеш предмет ти з ними слухаєш?
- Історію. - Так.
Просто історію?
У курсів зазвичай довша назва.
- Так, зазвичай. Це загальна історія. - Правильно. У курсів зазвичай довша назва.
- Так, зазвичай. Це загальна історія. - Правильно.
Ти повинен відвідати його. Це цікавий курс.
Це дуже хороший клас.
Тобі подобається цей курс?
Якщо відверто, як на мене він, надто вже елементарний.
Елементарний.
- Знаєш, не сумніваюся. - Так.
Я пам’ятаю цей клас.
Це було якраз між перервою та обідом.
Кларку, може ти підеш звідси?
- Може тобі треба розслабитися? - А може тобі забратися звідси?
Я тільки розважаюся зі своїм новим другом.
У тебе проблеми?
Ні, ні, ні, ні. Ніяких проблем.
Я тільки сподівався, що ти пояснеш мені розвиток...
економічного ринку південних колоній.
Бо на мою думку - основною метою Революційної Війни є -
економічні умови...
особливо в південних колоніях...
Я схильний характеризувати їх, як...
аграрно-докапіталістичні. - Дозволь мені тобі дещо пояснити.
Звичайно це проблема. Так думає, хіба що першокурсник.
Який щойно закінчив вивчати Марксистську історію
Піта Гаррісона, можливо...
ти зміниш свою думку
найближчим часом, коли почнеш вивчати Джеймса Лемона.
І тоді ти казатимеш,
як економіка Вірджинії та Пенсильванії... І тоді ти казатимеш,
як економіка Вірджинії та Пенсильванії...
пов’язана з капіталізацією 1740-их років. як економіка Вірджинії та Пенсильванії...
пов’язана з капіталізацією 1740-их років.
Мине рік.
І ти вже цитуватимеш Гордона Вуда, Мине рік.
І ти вже цитуватимеш Гордона Вуда,
який говорив про передреволюційну утопію... І ти вже цитуватимеш Гордона Вуда,
який говорив про передреволюційну утопію...
та ефективність росту капіталу, під час військової мобілізації. який говорив про передреволюційну утопію...
та ефективність росту капіталу, під час військової мобілізації.
Гаразд, якщо чесно то не цитуватиму,
бо Вуд рішуче недооцінював дію...
Вуд рішуче недооцінював дію соціальних суперечностей...
засновані на багатстві, особливо успадкованому.
Ти це вичитав у Вікерса,
його робота в Ессекс Графстві. Сторінка 98, так?
Я теж його читав.
Ти і далі будеш займатися плагіатом? Я теж його читав.
Ти і далі будеш займатися плагіатом?
Чи в тебе є і своя думка?
Чи це твоя модель поведінки? Приходиш до бару.
Починаєш привласнювати чужі думки. Чи це твоя модель поведінки? Приходиш до бару.
Починаєш привласнювати чужі думки.
А потім прикидаєшся- що вони твої.
Аби справити враження на дівчат? І принизити мого друга?
Послухай, це прозвучить дуже сумно для тебе, але мине 50 років
і тоді ти почнеш міркувати над деякими речами.
І спіткнешся з фактом, що у житті є дві важливі речі.
Перше - так робити не можна.
І друге - ти витратив $150 000 на освіту...
яку за $1,50 можна знайти у міській бібліотеці.
Так, але у мене буде ступінь, а ти обслуговуватимеш моїх дітей,
і заради того будеш приїжджати на гірськолижний курорт. Так, але у мене буде ступінь, а ти обслуговуватимеш моїх дітей,
і заради того будеш приїжджати на гірськолижний курорт.
Можливо, зате я буду оригінальним.
Але якщо у тебе якісь проблеми з цим
ми можемо вийти. І з’ясувати усе.
Ні, хлопче, ніяких проблем.
Все добре.
- Добре? - Так.
- Добре. - Чорт забирай, добре.
Як тоді це?
Мій хлопець дуже розумний.
Провів всього лише три хвилини у цьому
закладі і вже потрапив у халепу. Провів всього лише три хвилини у цьому
закладі і вже потрапив у халепу.
Ось так.
- Радий знайомству. - Чудові хлопці. Ось так.
- Радий знайомству. - Чудові хлопці.
Ми майже домовилися, але потім Чак- Біллі одну з них образили...
І тоді товста дівчина сказала, що у мене гидка зачіска
і я надто товстий.
Я почувався мов ’’Іди порозважайся на самоті’’.
Здається жука проковтнув.
Привіт.
- Ти ідіот. - Що?
Ти ідіот. - Ти ідіот. - Що?
Ти ідіот.
Я сиділа 45 хвилин...
чекала коли ти підійдеш і заговориш зі мною. Я сиділа 45 хвилин...
чекала коли ти підійдеш і заговориш зі мною.
Але я стомилася і хочу додому.
Я більше не можу сидіти і чекати на тебе.
- Я Вілл. - Скайлар.
Скайлар.
До речі, той тип-
клон Майкла Болтона...
він був не з нами.
Я знаю. Це я помітив по вашому виразу обличчя.
Добре. Добре.
Гаразд, я мушу іти.
Треба рано вставати, щоб витратити, даремно, ще кілька
тисяч на освіту. Треба рано вставати, щоб витратити, даремно, ще кілька
тисяч на освіту.
- Ні, я не тебе мав на увазі. - Все гаразд.
Це мій номер.
Може сходимо якось на каву.
Гаразд, так. Можливо нам вдасться
наїстися цукерок.
- Що ти маєш на увазі? - Подумай сама,
це те саме, що пити каву.
О. Так. Гаразд.
М м, справді.
Пішли. Ти жартуєш.
Ей!
- Чорт забирай! - Чорт забирай.
- Там той тип зі своє лижнею. - Стійте.
Надеремо дупу цьому сучому сину.
Тоді подобаються яблука?
- Так. - Так?
Добре, у мене її номер! Як тобі такі яблука?
Пішли.
Даруйте.
Це господарський блок?
Так. Чим можу допомогти?
Мені лише потрібне ім’я студента, який тут працює.
- У мене ніякі студенти не працюють. - Може ви перевірите?
Мені потрібен хлопець, що працює в моєму корпусі.
- Він ось такий на зріст. - З якого ви корпусу?
- З другого. - З другого. Другий корпус.
Послухайте, якщо у вас щось вкрали
- я повинен знати. - Ні, нічого подібного.
Мені потрібне тільки його ім’я.
Я не можу назвати вам його ім’я якщо немає скарги.
Це професор Лембо.
А це професор Хейс.
Том, будь ласка.
Це дуже важливо. Будь ласка.
Вілл, сьогодні не з’явився на роботу.
Йому знайшли роботу через його інспектора.
Ось його ім’я.
ПРОГРАМА ЗАЙНЯТОСТІ ПРИ УМОВНО-ДОСТРОКОВОМУ ЗВІЛЬНЕННІ - Інспектора? - Так. Дільничного.
Дякую.
Бовдур.
Такий прецедент, Ваша Честь, зафіксований ще до 1789 року,
коли обвинувачений мав право захищатися самостійно
проти уряду... коли обвинувачений мав право захищатися самостійно
проти уряду...
особливо коли йшлося про захист своє свободи від тиранії.
Ваша Честь, Генрі Ворд Бічер
в Прислів’ях від Пліймутської Кафедри
- у 1887 писав- - 1887?
- Даруйте. - Зараз 20-те століття. - у 1887 писав- - 1887?
- Даруйте. - Зараз 20-те століття.
Він просто знущається.
Я маю право говорити на свій захист, сер, Він просто знущається.
Я маю право говорити на свій захист, сер,
це записано у Конституції сполучених штатів.
- Не говоріть мені про Конституцію. - Вона гарантує мою свободу.
’’Свобода’’, якщо ви забули - це право душі дихати.
Без нього людське життя опиняється в небезпеці.
- Без неї людина стає - скопцем. - Стає ким?
- Я продов... Ваша Честь. - Синку, тепер моя черга.
Я сидів і впродовж 10-ти хвилин читав твою біографію.
Мені навіть не віриться. Червень 1993 - напад.
Вересень 1993 - напад.
Лютий 1994 - нахабне викрадення автомобіля.
Вочевидь ти захищався самостійно,
і справу було закрито за статтею, цитую...
’’Неправильне використання коня та карети’’, закону 1798.
Жартую.
Січень 1995 - знущання з офіцера поліції.
Нанесення каліцтва, грабунки, непокора владі. Усе шкереберть.
Я також знаю, що тебе неодноразово переводили у дитячі будинки.
Держава згодом відпускала тебе звідти, через жорстоке побиття.
Розумієш, інший суддя, можливо, не зважав би,
але ти вдарив копа.
Тебе посадять.
Вирок оскарженню не підлягає. Застава $50 000.
Дякую.
Усім встати.
- Привіт? - Скайлар?
- Так. - Ей, це Вілл.
- Хто? - Вілл.
Ти повинна пам’ятати, кумедного, гарненького хлопця,
ми зустрічалися в барі, вчора. Ти повинна пам’ятати, кумедного, гарненького хлопця,
ми зустрічалися в барі, вчора.
Не пам’ятаю нікого хто відповідав би цьому опису.
Гадаю, я б запам’ятала.
Ну, гаразд, ти мене розкусила.
Я той потворний, беззубий невдаха...
який увесь вечір не давав тобі спокою.
О, Вілл ! Я пам’ятаю.
Як справи?
Ти мені так і не передзвонив.
- Слухай, я не міг- - Як справи, любчику?
Чекай.
Як життя? Не хочеш мою попку?
- Херві, а я тебе пам’ятаю. - Що ти тут робиш?
Як життя?
Так, вибач.
Я подумав може, ми кудись сходимо цього тижня.
Посидимо в кафе. Я подумав може, ми кудись сходимо цього тижня.
Посидимо в кафе.
- Можливо поїмо цукерок. - Чудова пропозиція.
Так?
Так, звісно. Де ти? Так?
Так, звісно. Де ти?
Взагалі-то ти сама ніколи не здогадаєшся,
але ти часом не на юридичному?
- Сідай. - Дякую.
Хороша була розмова.
Що в біса тобі треба?
Я Джеральд Лембо.
Професор, якого ти послав...
Гаразд, і що ти хочеш тепер?
Я розмовляв із суддею,
і він погодився відпустити тебе на поруки.
- Справді? - Так.
- За двох умов. - Яких?
Перша - ми щотижня зустрічаємося.
Навіщо?
Хочу ближче з тобою познайомитися і попрацювати,
а ти познайомишся ближче...
з комбінаторикою,
математичними межами.
Звучить заманливо.
А друга умова - це...
ти зустрічатимешся із психотерапевтом.
Я за це відповідальний і змушений буду надавати звіт.
Якщо ти не будеш виконувати жодну з цих умов,
знову опинишся за гратами.
Добре. На математику я згоден, але ніяких чортових терапевтів.
Але ж це краще, ніж витрачати увесь час сидячі у в’язниці?
Я прочитав вашу книжку, у ’’Майка’’ були ті ж самі проблеми...
що і у ’’Чеда’’, біржового маклера.
Цілковита правда.
Усе зрозумів. Дуже добре, Вілле.
- Молодець. - Дякую.
Вілле, я нікого не звинувачую.
Не наліплюю ярлики, але вони знищують ваш потенціал.
Більше ніякого шахрайства. Більше ніякого хуліганства.
Більше ніякого галасу.
Ваша правда. Господи, я знаю.
Так легко ви від мене не відчепитесь.
Ну ж бо, Вілле. Розкажіть трохи більше.
Гаразд, я часто дозволяв собі певні вчинки, розумієте?
Що- Які вчинки?
Вчинки, які краще приховувати від людей.
- Ви ховалися? - Ні, ні.
Навпаки, мені подобається- приходити у різні місця. Спілкуватися.
- Дійсно? Що це за місця? - Особливі клуби.
Далі. Чудово. Так. Що це за клуби?
Щось типу - Фентезі.
Фентезі. Добре. Далі.
Це немов- коли ти опиняєшся там,
музика немов оволодіває тобою.
Хаус-музика.
Це немов- + Бам, бам, бам +
+ Бам, бам, бам. Бум, бум, бум, бум +
Розумієте, і ти починаєш танцювати.
- Бум, бум, бум. Так. - Це лише...
Так.
Тобі важко приховувати той факт, що ти - гомик?
Про що ви говорите? Що?
Слухай, приятелю, кілька секунду тому ти був готовий на мене накинутись.
Накинутись? На тебе...
Мені шкода тебе розчаровувати.
Ей, у мене з цим немає проблем. Мені начхати, що спиш з чоловіками.
Якими Ч- Сплю з чоловіками?
Що ви таке кажете?
Складна теорема як симфонія.
Вона дуже еротична.
Звернися ще до когось. Я не можу тобі допомогти.
- Приголомшливо. - Дякую, Генрі.
- Ах, Генрі. - Привіт, Джеррі.
Знаєш, я більше не можу працювати задарма.
- За це треба платити. - Що сталося?
Гаразд, наступного тижня у мене зйомки на телебаченні.
Я хочу сказати тобі, що я не мушу витрачати всій час Гаразд, наступного тижня у мене зйомки на телебаченні.
Я хочу сказати тобі, що я не мушу витрачати всій час
розмовляючи про усяку маячню з цим божевільним.
Він повний лунатик.
Генрі.
Добре, тепер ти у своєму ліжечку, Вілле.
Скільки тобі зараз років?
Сім.
Що ти бачиш?
Щось у моїй кімнаті.
Що це?
Це- Це якийсь силует. Він ширяє наді мною.
Ти в безпеці, Вілле.
Він тор- Він мене торкається.
Чого саме торкається?
Він торкається мене там, унизу,
і я хвилююся.
Не хвилюйся, Вілле.
Ми починаємо танцювати і танцюємо.
Це так гарно, тому що ми можемо... Ми починаємо танцювати і танцюємо.
Це так гарно, тому що ми можемо...
ми любимо один одного, поки сонце не сховається.
+ У небі літають зірки +
+ Полуденний відпочинок +
- + Ей, ей, ей, полуденний відпочинок + - Господи.
+ У небі літають зірки Ба-ба-ба-ба +
Вибач, Еріку.
У мене є важливіші справи, щоб витрачати на них свій час.
+ Ей, ей, полуденний відпочинок + Ну ж бо! Усього один танець!
Ти майже мене загіпнотизував.
Заради Бога, Вілле.
Що? О, припини.
Він вже пішов. Ви не можете мене за це сварити.
Я просив тебе співпрацювати з цими людьми.
Подивися...
- мені в очі. - Забирайся звідси, Вілле.
Мені не потрібна терапія.
Годі. Забирайся! Мені не потрібна терапія.
Годі. Забирайся!
Вранці я зв’язався з Мелом Вайнтраубом, щоб він подивився-
О, і що він допоможе?
І що ти робитимеш?
- Що ж, є одна людина. - Хто?
Ми разом- ми жили в одній кімнаті, в коледжі.
ДЕРЖАВНИЙ КОЛЕДЖ БАНКЕР ХІЛЛ
Довіра.
Це основа стосунків.
Це також вкрай важливо у клінічних випадках.
Чому довіра - це головна умова...
для прориву до пацієнта?
Морін, годі жувати і приєднуйтесь до нас.
- Вінні. - Гм...
Бо, мм...
Довіра - це, мм- Довіра - це життя.
Вау.
Дуже проникливо. Дякую, Вінні.
Наступного разу візьмеш конспект у брата.
Якщо пацієнт не впевнений, що може тобі довіряти,
він не буде з тобою щирим.
Тоді немає ніякого сенсу його лікувати.
Я маю на увазі, якщо пацієнт вам не довіряє,
він - ніколи з вами не переспить.
Це має бути метою кожного професійного психотерапевта.
Трахай їх поки стоїть. Це мій девіз.
Добре, що повернулися. З поверненням.
- Привіт, Шоне. - Ей, Джеррі.
Гм, леді та джентльмени - це сама величність.
Професор Джеральд Лембо.
Нагороджений медаллю за досягнення в комбінаторній математиці.
Привіт.
Хтось знає що це за медаль?
Це дійсно висока нагорода.
Щось на кшталт Нобелівської премії у сфері математики. Це дійсно висока нагорода.
Щось на кшталт Нобелівської премії у сфері математики.
Тільки її вручають раз на чотири роки.
Це дуже знакова винагорода.
Це велика честь.
Добре, на сьогодні це все.
Дякую. Зустрінемось з вами у понеділок.
Ми поговоримо про Фрейда.
І навіщо він приймав кінські дози кокаїну.
Дякую.
- Як справи? - Добре, радий тебе бачити.
Я теж дуже радий тебе бачити.
- Шоне- - Так?
Гадаю, в мене є для тебе дещо цікаве.
Хочеш здати кров і сечу? Що трапилося?
Чому ти не приїжджав на зустрічі?
Ти ж знаєш, я був- Я був зайнятий.
- Нам тебе бракувало. - Справді?
Коли ми бачилися востаннє?
Перед смертю Ненсі.
Так, вибач.
Тоді я був у Парижі. На цій клятій конференції.
Я бачив фото. Там гарно.
- Іди сюди. - Хороший кидок.
То що? Тебе відпустили чи як?
Відпустили, на випробний термін, з перевіркою двічі на тиждень.
Жартуєш. Теж мені красень.
Ну ж бо, Моргане! Здавайся!
Білл, злазь з нього. Ми пропустимо гру.
- У мене щільний графік. - Шон, Шон.
- Я дуже зайнятий. - Це- Цей хлопець неймовірний.
Я ніколи такого не бачив.
Що у ньому неймовірного, Джеррі?
- Ти чув колись про Рамануджана? - Так, так. Ні.
Це чоловік.
Він жив більше 100 років тому. В Індії.
- Крапки, а не пір’я. - Не пір’я. Так.
Він жив у якихось нетрях в Індії.
У нього не було ніякої освіти.
- Він не мав доступу до наукових праць. - Каву?
- Вам, сер? - Трохи.
Але до нього потрапила стара книжка з математики,
і за допомогою неї він навчився доводити найскладніші теореми...
присоромивши знаних математиків впродовж багатьох років.
Так. Ланцюговий дріб. Це його робота, мм...
- Отже, він послав її Харді у Кембридж. - Так, Кембридж. Так.
І Харді відразу розгледів
- у ньому генія... - М м- Ммм.
Привіз його до Англії, - у ньому генія... - М м- Ммм.
Привіз його до Англії,
кілька років вони працювали разом, створюючи нечувані математичні теорії.
Цей- Цей Рамануджан...
був- був безперечно генієм, Шоне.
- І цей хлопчина теж. - Хмм.
- Але він- він трохи замкнутий. - Хмм.
Мені потрібен хтось, хто зможе до нього пробитися.
- Тобто я? - Так, хтось на зразок тебе.
Чому?
Бо у вас схоже минуле.
Яке минуле?
Ви з одного району міста.
- Він із Сауті? - Так.
Геніальний хлопчик із Сауті.
Скількох фахівців ти вже обійшов?
П’ятьох.
- Я вгадаю. Баррі? Генрі? Не Рік? - Так. Так.
- Шоне, будь ласка,- - М м- ммм. - Я вгадаю. Баррі? Генрі? Не Рік? - Так. Так.
- Шоне, будь ласка,- - М м- ммм.
тільки зустрінься з ним, раз на тиждень.
Будь ласка?
З цим хлопчиськом як в покері.
Не дозволяй йому дізнатися які в тебе карти.
Ймовірно він би прочитав твою книгу, якби знайшов її.
Її важко знайти.
- Привіт, Вілле. - Привіт.
Це Шон Магвайєр. Вілл Хантінг.
Як воно?
- Отже. Почнімо. - Так, почнімо.
Я хвилююся. Починайте мене лікувати. - Отже. Почнімо. - Так, почнімо.
Я хвилююся. Починайте мене лікувати.
- Ви залишите нас? - Так, авжеж, Томе.
Ти теж, Джеррі.
Так, авжеж.
Як життя?
Де ти жив у Сауті?
Мені подобається, що ви зробили з цим місцем.
О, дякую.
Ви дійсно купили усі ці книжки,
чи це ви так хизуєтесь перед такими, як я?
- Любиш книжки? - Так.
- Щось із цього читав? - Не знаю.
- Я маю на увазі ці книжки? - Мабуть ні.
А ті що на верхній полиці? Читав їх?
- Так, читав. - Молодець.
І що ти про них думаєш?
Я не ці чортові книжки переказувати прийшов.
Вони твої. Чому ти їх не читаєш?
Я читав. Усі.
- Багато часу мабуть витратив. - Так, багато.
Сполучені Штати Америки - ’’Повна історія, том перший’’.
Господи.
Якщо хочеш справжню історію
почитай Говарда Зінна - ’’Історія народів сполучених штатів’’.
Ця книга справді зачепить твій зад.
Краще, ніж Чомскі - Виробнича Згода?
- Що ти про них скажеш? - Ви бісові психологи мене дивуєте.
Викидаєте скажені гроші на ці ідіотські книжки.
І оточуєте себе ними. Дурня, а не книжки.
Які тоді не дурня, Вілле?
Від яких волосся стає дибки.
Так. У мене вже і так ліворуч мало волосся.
Краще встроми собі цигарки в дупу, буде більше користі.
- Можливо навіть для твого здоров’я. - Так, я знаю.
- Це заважає мені на заняттях з йоги. - Ти займаєшся?
- А ти качаєшся? - Так.
- Фірма Наутілус? - Ні, у вільній вазі.
- Справді? У вільній вазі? - Так. Так, вже давно.
- Так? - Дуже успішно.
- Скільки вижимаєш? - 285. А ти?
Це ти малював?
- Так. Малюєш? - Мм- Мм.
- Ліпиш? - Ні.
Подобається мистецтво?
- А музика подобається? - Це суцільний шматок лайна.
О, скажи мені, чого ти так вирішив?
Ці довгі лінії та мотиви імпресіонізму
утворили напрочуд заплутану композицію.
Ідею світла ти вкрав у Вінслова Гомера, але біля човна дуже мало білого.
Моне теж не був досконалим.
Мене не це привабило.
А що?
Тільки колір.
Знаєш, що найцікавіше?
Це розмальовка.
Розмальовка? Мене зачарували кольори.
- Дійсно? - Ти правий.
Упевнений, що тієї миті ти був ладен відрізати собі вухо.
- Справді? - Так.
Гадаю, може переїхати на південь Франції
і назватися ’’Вінсентом’’?
Ти коли-небудь чув- ’’У шторм будь-який порт підійде’’?
Так.
- Так, можливо тебе це теж стосується. - Як це?
Може ти в епіцентрі довбаного шторму.
Так, можливо.
Небо нависає просто над головою.
Хвилі накривають твій маленький човник. Небо нависає просто над головою.
Хвилі накривають твій маленький човник.
Весла от-от відірвуться.
Ти мочишся у штани. З останніх сил шукаєш гавань.
Ти ладен на усе, щоб врятуватись.
Можливо тому ти і став психологом.
Бінго. Так і є.
А тепер мені треба зробити свою роботу. Бо ми розпочали з мене. Ходімо.
Може ти побрався не з тією жінкою.
Може слідкуватимеш за своїм ротом !
Стеж за словами вождю, гаразд?
Ах.
І це все?
Ти побрався не з тією жінкою.
Що трапилося? Вона від тебе пішла?
Може вона спала з іншим хлопцем?
Ще одне нешанобливе слово про мою дружину
і я тебе вб’ю.
Своїми руками тебе прикінчу.
Второпав, вождю?
Час вичерпано.
Так.
Вільно, джентльмени.
Все добре?
Послухай, я зрозумію, якщо ти відмовишся.
Четвер у 16:00. І дивися щоб цей хлопчина був тут.
Так.
Дякую.
Ви чудово виглядаєте в цих окулярах.
- Дуже дякую. - Вони прекрасні. Ви чудово виглядаєте в цих окулярах.
- Дуже дякую. - Вони прекрасні.
Так, завжди мріяла про блакитні очі.
Дивовижно.
Я виросла в Англії, навчалася в чудовій школі.
Знаєш, це була прогресивна, сильна, приватна школа.
Потім Гарвард. Багатообіцяюча медична школа.
І знаєш, що я зрозуміла у підсумку
мій мозок обійдеться мені у $250 000.
Здається на жахливий роман, так?
Принесіть мені інший коктейль!
Так, чудово.
Добре, що твої батьки щасливі платити.
Ні, не щасливі. Я успадкувала гроші.
Приголомшливо. І усі ці гроші отримає Гарвард?
Ні, Стенфорд. Я їду туди у червні, коли здобуду вищу освіту.
Зрозуміло, хочеш використати цього моряка, а потім втекти?
Ні, мабуть, спочатку я хотіла використати тебе для вивчення анатомії.
У такому разі, це чудово.
Показати тобі фокус, Скайлар?
Авжеж.
Гаразд. Я обіцяв...
Добре.
Це для тебе, Рудольфе.
Чекай, чекай. Тобі потрібна моя чарівна паличка.
Гаразд, постукай. Дякую. Добре.
Я зроблю так, що усі кульки зникнуть.
Готова? Готова.
Один, два, три.
Вони усі зникли.
Це була моя- Краще виходить коли мені допомагає кролик.
Знаєш...
Я дійсно не часто зустрічався з дівчатами.
Яке нещастя... Для мене звісно.
Розумієш, що я маю на увазі? Я знаю, що ти сам так думаєш.
- О, ні, я не думав. - Так, думав.
Ні, я зовсім не думав.
Так, думав. Ти сподівався на пристрасний прощальний поцілунок.
Ні, я лише сподівався провести з тобою усю ніч.
Та я згоден і на поцілунок.
- Яка великодушність. - Дякую.
- Мм. - Ні, я сподівався на поцілунок.
Добре, тоді чому б нам не зробити це зараз?
- Просто зараз? - Так.
Давай.
Здається я з’їла твої огірочки.
Знову ти?
Ходімо зі мною.
Отже, що тепер?
Настав час випробувати чоловічу дружбу?
Дуже мило.
Тобі подобаються лебеді? Це твій фетиш?
Сьогодні ми витратимо час на них?
Я думав про те, що ти мені сказав, кілька днів тому.
- Про мій малюнок. - О.
Пів ночі не спав, розмірковував.
Мені щось відкрилося.
Я впав у глибокий, спокійний сон і відтоді більше про тебе не думав.
І знаєш, що мені спало на думку?
Ні.
Що ти лише дитина.
Ти навіть не розумієш про що говориш.
- Дякую. - Все гаразд.
Крім Бостона ще десь бував?
Ні.
Якби я спитав тебе про мистецтво, ти ймовірно дав би мені повний звіт...
про кожну книжку з мистецтва, яка була коли-небудь написана.
Мікеланджело? Ти багато чого про нього знаєш.
Його роботи, політичні погляди. Його стосунки з Папою Римським.
Сексуальну орієнтацію. Мету його основних робіт, так?
Та я закладаюся, що ти не зможеш сказати, як пахне в Сикстинській Капелі.
Ти ніколи там не стояв,
і не роздивлявся дивовижні розписи на стелі.
Ніколи.
Якщо я спитаю тебе про жінок,
думаю ти видаси мені усю картину своїх вподобань.
Може ти навіть декілька разів із кимось спав.
Але ти не можеш сказати як це прокинутись поруч із жінкою...
і відчути абсолютне щастя.
Ти сильний хлопець.
Та якщо я спитаю тебе про війну, ти ймовірно
сипатимеш цитатами Шекспіра, так?
’’Знову в бій, друзі мої’’.
Але ти ніколи не був на війні.
Ти ніколи не тримав голову найліпшого друга на коліні...
спостерігаючи його останній подих і чуючи його слова про допомогу.
Якщо я спитаю тебе про кохання, ти ймовірно процитуєш мені сонет,
але ти ніколи не дивився на жінку з відчуттям власної вразливості.
Ти ніколи не дивився пристрасно їй у вічі.
Ти не відчував, наче Господь дав тобі янгола на цій Землі,
який врятує тебе від пекельних глибин.
І ти не знаєш як це самому бути янголом для неї,
так само сильно її кохати, бути з нею назавжди.
Пройти з нею через усе. Через рак.
Ти не знаєш як це спати на лікарняному стільці...
два місяці тримаючи її за руку, бо лікарі по твоїх очах бачать... Ти не знаєш як це спати на лікарняному стільці...
два місяці тримаючи її за руку, бо лікарі по твоїх очах бачать...
що ’’режим відвідувань’’ не стосується тебе.
Ти не знаєш болю від справжньої втрати,
бо це можна зрозуміти, тільки когось покохавши.
Сумніваюся, що ти зміг ризикнути, щоб колись когось покохати.
Я дивлюся на тебе,
і я не бачу освіченої, впевненої в собі людини.
Я бачу самовпевненого, переляканого маленького хлопчика, який наклав у штани.
Але ти геній, Вілле. Цього ніхто не заперечить.
Можливо ніхто не може зрозуміти у тобі цієї глибини.
Але ти вирішив, що все про мене знаєш,
бо побачив той малюнок. Але ти вирішив, що все про мене знаєш,
бо побачив той малюнок.
Розклавши моє довбане життя на часточки.
Ти сирота, чи не так?
Думаєш, я знаю про твоє тяжке життя...
про те хто ти і що ти відчуваєш...
тільки тому, що я читав Олівера Твіста?
Хіба вона може тебе пояснити?
Особисто я срати хотів на все це, тому що...
Знаєш чому? Бо в тебе я не можу навчитися нічому... Особисто я срати хотів на все це, тому що...
Знаєш чому? Бо в тебе я не можу навчитися нічому...
Чого немає у цих чортових книжках.
За винятком, поки ти сам не захочеш про себе розказати,
хто ти.
От тоді ти мене і зацікавиш.
Але ти цього робити не хочеш, ти боїшся відвертості, так?
Ти сам жахаєшся того, що міг би розказати.
Твій хід, вождю.
Алло? Алло?
Привіт?
Професору Валенті це знову ви?
Йолоп.
- О, Господи. - Господи, кому ти дзвонив?
- Нікому. Номер забув. - Справді забув?
Ти стільки мокнув під дощем і забув номер.
Це була твоя мати з сексу по телефону. Просто монетки закінчилися.
Давай краще без матерів? Я ж твою не чіпаю.
Не смішно, Моргане.
Тримай бісову монетку, бовдуре.
Знову мене дістаєш.
- Забув чим все закінчується. - Годі тобі, Моргане.
Не зв’язуйся зі мною.
Не кури.
Що ти маєш на увазі, - не розмовляли?
Ви там годину були. Що ти маєш на увазі, - не розмовляли?
Ви там годину були.
Він просто сидів, рахуючи секунди до кінця зустрічі.
- Дуже вражаюче. - Чому він так вчинив?
Щоб довести мені, що не буде говорити, коли не хоче цього.
Це що? Якесь змагання
двох хлопчаків з одного району? Це що? Якесь змагання
двох хлопчаків з одного району?
Так і є, я не міг заговорити першим.
Ми знаємо вашу теорію, Олександре,
але цей хлопець знайшов простішу геометричну схему.
- Ця схема не спрацює. - Подивіться.
Він з’єднав дві вершини.
Але я вмію рахувати.
Не кваптеся з висновками, Олександре.
Але, Джеррі.
Якщо це зробити у такий спосіб, тоді...
Дивіться, дивіться.
Я усе написав внизу. Так значно простіше.
Іноді людям щастить.
Ви дивовижна людина.
Знаєш, якось я летів у літаку
і тут...
капітан повідомив, як завжди,
’’Наш політ проходить на висоті 35 000 футів’’, і так далі.
- Але потім він забув вимкнути мікрофон. - Мм- ммм.
Повертається до другого пілота, і каже -
’’Знаєш, зараз би когось трахнути,
і ще філіжанку кави’’.
Стюардеса стрімголов побігла в кабіну з іншого кінця літака...
щоб сказати про мікрофон.
А той тип, із заднього сидіння, їй в слід кричить - щоб сказати про мікрофон.
А той тип, із заднього сидіння, їй в слід кричить -
’’Ей, каву не забудь’’. А той тип, із заднього сидіння, їй в слід кричить -
’’Ей, каву не забудь’’.
Ти літав літаком?
Ні, але - це жарт.
Він найкраще сприймається від першої особи.
Так, звичайно.
Я спав з жінками.
Он як. Радий за тебе.
- Добре провів час. - Добре?
Тиждень тому у мене було побачення.
- І як все пройшло? - Чудово.
- Далі буде? - Не знаю.
- Чому? - Я їй не дзвонив.
- Господи, ти ще аматор. - Я знаю, що роблю.
Так.
За мене не хвилюйся. Я знаю, що роблю.
Ти знаєш, ця дівчина така гарна.
Розумна. Весела.
Вона не така, як ті, з ким я був.
То подзвони їй, Ромео.
Навіщо, аби зрозуміти, що вона - дурепа.
А потім померти з нудьги? Поки що я знаю лише одне...
Ця дівчина ідеал. Я боюся це зіпсувати.
Може ти ідеал. І сам боїшся себе зіпсувати.
Упевнений, це дуже складна філософія, Вілле.
Так можна все життя прожити, так насправді нікого не зрозумівши.
Моя дружина пукала коли хвилювалася.
Вона володіла всіма видами ідіосинкразії.
Пукала навіть уві сні.
Вибач, що розповів про це.
Одного разу в ночі це сталося так гучно, що вона розбудила собаку.
Вона прокинулася і спитала: ’’Це ти?’’.
Я сказав: ’’Так’’. Не міг же я розбити їй серце.
О, Господи.
- Вона сама від того прокинулась? - Так. О, Господи.
- Вона сама від того прокинулась? - Так.
О, Господи.
О, Вілле, два роки минуло після її смерті,
а я досі пам’ятаю це лайно.
Та це чудові спогади. Різні дрібниці, на кшталт цього.
Але тепер мені страшенно бракує цих дрібниць.
Особливості її характеру, про які знав тільки я.
Це і робило її моєю дружиною.
Вона теж мені багато чого пробачала. Вона також знала всі мої вади.
Люди називають такі речі ’’особливостями особистості’’, та це не так.
Це чудові дрібниці.
Ми самі обираємо тих, кого впускати в наш дивний, маленькій світ.
І ти теж не ідеал.
Дозволь бути з тобою відвертим.
Ця дівчина з якою ти познайомився, вона теж не досконала.
Але питання полягає в тому, чи досконалі ви одне для одного.
У цьому вся суть. Це і є інтимна єдність.
Але щоб дізнатися
чи правильний твій вибір, потрібні дуже близькі стосунки.
А такий старий гівнюк, як я, цьому тебе точно не навчить.
Навіть якби я і знав, такому сикуну, як ти, я нічого не сказав би.
Чому ні?
Ти ж верзеш казна що. Боже.
Такого чортового балакучого психотерапевта я ще не бачив.
Я викладаю це лайно. Але не кажу, що знаю як правильно. Такого чортового балакучого психотерапевта я ще не бачив.
Я викладаю це лайно. Але не кажу, що знаю як правильно.
Так.
Ніколи не думав знову одружитись?
Моя дружина померла.
- Але багато хто ’’Знову одружується’’. - Вона померла.
Так, упевнений у тебе складна філософія, Шоне.
Бо тепер ти проживеш іншу частину свого життя
так дійсно нікого не пізнавши. Бо тепер ти проживеш іншу частину свого життя
так дійсно нікого не пізнавши.
Час вийшов.
- Не зачиняйте. - Добре.
Дякую.
’’Сьома частина композиції’’. Найкумедніша з усіх акордів.
- Привіт. - Привіт.
Де ти був?
Вибач. Я був, дуже- Де ти був?
Вибач. Я був, дуже-
Я був дійсно дуже зайнятий, і...
- Але, гм- - М мм. Я теж.
Так. Я- Я думала, що ти подзвониш.
Так, гм...
- Ми чудово провели час. - Так, все було дуже чудово.
Я знаю, я тільки- Я...
Вибач, я знаю. Я сам усе зіпсував.
Ні, ні, усе гаразд.
Так, так, то може даси мені ще один шанс.
Дозволиш мені все виправити.
- Я не можу. - Гаразд.
О, ні, я не можу- Я не взагалі не можу.
Тільки зараз.
Треба закінчити роботу із вивчення впливу магнітного поля на рослини.
Назва звичайно інтригує. Насправді, це дуже нудно.
- Добре, гм- - Може іншим разом.
- Може завтра? - Гм, так, гаразд.
- Добре. - Добре.
- Бувай. - Бувай.
Що ти тут робиш?
Я не зміг чекати до завтра.
Де ти це в біса взяв?
Довелося переспати де з ким, з твоєї групи.
О, сподіваюся хто б це не був,
вона була у туфлях із відкритим носком та поганим запахом із рота. О, сподіваюся хто б це не був,
вона була у туфлях із відкритим носком та поганим запахом із рота.
- Ну ж бо. Ходімо розважатися. - Ні, мені треба це вивчити.
Тобі ж не завтра це здавати?
- Ні. - Тоді ходімо.
О, Господи! Мій собака перемагає!
Уперед, Місті!
Уперед! Біжи! Дивися! Уперед!
Глянь як він мчить. Місті, біжи! Уперед!
- Ми виграли. - Вона перемогла.
То ти тут виріс?
Так. У південній частині Бостона.
Я досі радію виграшу.
Бачу. Ти така щаслива.
І що це за місце?
Звичайне. Нічого особливого.
У тебе є брати, або сестри?
Чи є у мене брати, або сестри?
Я так і спитала.
Я ірландський католик, як ти думаєш?
Так. Так.
І скільки?
Якщо я скажу, ти мені не повіриш.
- Чому? Ну ж бо. Скільки? П’ятеро? - Ні.
Семеро? Восьмеро? Скільки?
- 12 старших братів. - Це не можливо!
Клянуся. Я присягаюся тобі. Я щасливий 13-тий.
І ти знаєш усіх на ім’я?
Я- Так, це ж мої брати.
І як їх звати?
Маркі, Ріккі, Денні, Тері, Майк, Деві,
Тіммі, Томмі, Джої, Роб, Джоні і Брайан.
Повтори.
Маркі, Ріккі, Денні, Тері, Майк, Деві,
Тіммі, Томмі, Джої, Роб, Джоні і Брайан.
І Віллі.
- Віллі? - Так.
- Вілл. - Чудово.
І ти з ними бачишся?
Так, вони усі в Сауті. З трьома з них я живу.
- Справді? - Так.
Я хочу з ними познайомитись.
Гаразд, ми це зробимо.
Знаєш, вчора я прочитав твою книжку.
О, ти один.
Ти досі даєш поради ветеранам?
Вже ні.
Чому?
Припинив коли дружина захворіла.
Ти коли-небудь думав, яким було б твоє життя,
якби ти ніколи не зустрів свою дружину?
Що? Тобто ти маєш на увазі, було б мені краще, без неї?
Ні, ні, ні, я не це мав
- на увазі. - Ні.
- Я не це мав на увазі. - Все гаразд.
Це важливе питання.
Завжди мають бути неприємні часи, але коли ти прокидаєшся...
це спонукає до хороших вчинків.
Ти не шкодуєш, що зустрів дружину?
Чому? Через біль, який я відчуваю зараз?
О, я не шкодую, Вілле,
про жоден день, який з нею провів.
То коли ти зрозумів, що вона та, єдина?
21 жовтня 1975.
Боже. Ти навіть дату знаєш?
Звісно, того дня відбулася шоста гра міжнародної серії,
найкращий матч в історії Ред Сокс.
- Так, знаю. - Ми з друзями
усю ніч проспали на тротуарі, щоб отримати квитки.
- Ви їх отримали? - Так.
Того дня ми сиділи у барі
чекаючи початку гри, і тут до бару заходить дівчина.
Гра була незабутньою.
З восьмої задньої позиції, Карбо вирівняв рахунок.
6-6. Дійшло до 12-ти.
І на 12-тій, в гру вступив Карлтон Фіск, - старий товстун.
Він зробив крок, майже в зону. Встає у свою улюблену позицію.
- Так, так. - І потім- Удар!
Він дивиться на нього.
М’яч летить високо в небо, а тоді на ліву частину поля!
35 000 глядачів підірвалися зі своїх місць, спостерігаючи за м’ячем.
Фіск почав кричати, це було схоже на божевілля.
- Так, я бачив. - ’’Ще вище! Ще вище!’’.
- Так. - ’’Ще вище!’’.
М’яч падає у фол.
Він проходить мавпяче лайно, і 35 000 уболівальників...
Вибігають на поле.
Він змітає усіх зі свого шляху.
’’Геть з дороги! Геть з дороги!’’
Чорт забирай, мені не віриться, у тебе були квитки на таку гру!
Ти теж рвонув на поле?
Ні, мене не було на полі. Мене там навіть не було.
Що?
Ні, в цей час я був у барі, зі своєю майбутньою дружиною. Що?
Ні, в цей час я був у барі, зі своєю майбутньою дружиною.
Ти проміняв великий забіг ’’Товстуна’’ Фіска
на вечір з якоюсь незнайомкою?
Так, але ти мав бачити її. Вона була дивовижною.
- Я не можу повір- - О, ні, ні, вона була така красуня.
Та хоч Елена Троянська.
- О, Елена Троянська! - Це була шоста гра!
О, господи, як твої друзі дозволили тобі так вчинити?
- Як їм зійшло це з рук? - Їм довелося.
І що ж ти їм сказав?
Я просто поклав свій квиток на стіл. І що ж ти їм сказав?
Я просто поклав свій квиток на стіл.
Я сказав, ’’Даруйте, хлопці. Сьогодні я залишаюся з цією дівчиною’’.
- ’’Сьогодні я залишаюся з цією дівчиною?’’. - Так!
Так і сказав? І це їм зійшло з рук?
О, так. Вони по очах побачили, що це серйозно.
- Жартуєш? - Ні, Вілле, не жартую.
Тому я не шкодую, зараз,
що 20 років тому побачив у барі прекрасну дівчинку...
і ніколи не жалкував, що перший з нею заговорив.
Я не шкодую, що був жонатий на Ненсі 18 років.
Не шкодую, що шість років тому,
мені довелося покинути практику через її хворобу,
і не шкодую про останній рік коли вона вмирала.
І запевняю тебе, що точно не шкодую, що не пішов на той довбаний матч.
На жаль.
Вау!
Було б чудово подивитися ту гру.
Я ж не знав, що ’’Товстун’’ так зіграє.
Знаєш, мене дуже цінують на баскетбольному майданчику.
Бо я висока. Знаєш, мене дуже цінують на баскетбольному майданчику.
Бо я висока.
- Не така ти і висока. - Я влучна.
Чи гратиму я в НБА?
’’Можливо’’. М мм.
А чому ми завжди залишаємося тут?
Бо тут краще ніж у мене.
Так, але я ніколи не була у тебе.
Я знаю.
Коли ти мене познайомиш із своїми братами і друзями?
Вони не часто бувають тут.
Гадаю, що доведеться мені поїхати у південний Бостон.
Це буде дуже далека екскурсія.
Ти мене від них ховаєш?
- Добре, поїдемо. - Коли?
Не знаю. Може на наступному тижні.
А якщо я відмовлюся з тобою спати,
поки ти не познайомиш мене із своїми друзями?
Зараз 04:30 ранку. Напевно вони вже прокинулися.
О, Господи. Який ти безсоромний.
Ти думаєш тільки про свій член, і дієш лише в його інтересах.
Вгадала. Від імені мого члена
чи можу я отримати премію, авансом?
Не знаю. Зараз спитаю. ’’Зовнішність оманлива’’.
- Що? - Привіт, Чаку.
Нічого. Лягай спати.
’’Оманлива’’? Отже ти говорила про те,
що будеш грати в НБА. ’’Оманлива’’? Отже ти говорила про те,
що будеш грати в НБА.
Саме так.
І тобі треба купити сезонний квиток.
Я планую. Я висока. І мені подобається носити шорти.
Хук, хук. Кидок, кидок.
- Ти не настільки висока. - Так.
Можливо, я вмію кидати триочкові.
Я теж хочу добратися до бази.
Перестань говорити спортивними метафорами.
І лепрекон застромив свій член мавпі в дупу.
І тут вибігає Морган і горлане ’’Я не пам’ятаю. Я не пам’ятаю-’’.
Як ти міг привести Скайлар коли ми напилися в дризк.
Я знаю, Моргане. Але ми рідко напиваємося.
Коли мій дядько Марті напивається, він пів року ходить під кайфом.
Я розказував, що з ним сталося, коли він напився і його зупинили?
- Я розказував вам хлопці? - Про Марті, так.
Доведеться розказати про нього ще раз, бо ти просто повинна про це знати.
Він завжди розказує історії. Щоразу нову.
Але цю ми усі чули. Успіху. Бо він все одно її розкаже.
Гаразд. Дякую.
Нарешті мені дали слово.
Мій дядько Марті їде додому.
Мабуть зніс усі дерева.
Змітає все на своєму шляху. Просто жахіття. Мабуть зніс усі дерева.
Змітає все на своєму шляху. Просто жахіття.
Поліцейський його побачив і зупинив.
Мій дядько мало в штани не наклав від страху.
Його витягують з машини і змушують пройти по прямій.
Він вилазить з машини і блює на поліцейського,
той думає, що дядько перевищив допустиму норму.
Не встиг той накинути на дядька наручники і відправити до в’язниці,
як метрів за 50, від них, лунає сильний вибух.
Полісмен дуже наляканий.
- Він озирається- - У нього влучили? Полісмен дуже наляканий.
- Він озирається- - У нього влучили?
Ні. Отже- Отже-
Ти вже чув цю історію.
Так, Морган, припини. Припини. Ти вже чув цю історію.
Так, Морган, припини. Припини.
У цей час інший хлопець врізався в дерево. Так, Морган, припини. Припини.
У цей час інший хлопець врізався в дерево.
Сталася аварія.
Коротше кажучи...
- Як він міг це чути- - Замовкни!
- Стули рота. - Я зверну тобі шию. Замовкни!
Він вже розказував цю історію.
Він каже моєму дядьку ’’Стій тут. Не рухайся’’.
І побіг по дорозі, щоб розібратися з аварією.
Пролежавши кілька хвилин у сечі та блювотинні,
мій дядько почав думати, що він там робить.
Він підводиться, сідає за кермо і їде додому.
Наступного ранку дядько прокидається,
і чує гуркіт у двері.
Він спускається у низ, відчиняє двері- і питає: ’’Чого вам?’’.
А там той самий полісмен, який його зупинив.
Він говорить йому: ’’Ти ще і питаєш, чого вам?
’’Не здогадуєшся.
’’Я тебе вчора зупинив, а ти утік’’.
А він йому: ’’Та я в житті тебе не бачив.
’’Я всю ніч був удома зі своїми дітьми.
’’Я не знаю хто ти в біса такий’’. ’’Я всю ніч був удома зі своїми дітьми.
’’Я не знаю хто ти в біса такий’’.
А той йому: ’’Ти знаєш хто я. Ходімо в гараж’’.
Мій дядько: ’’Навіщо?’’.
А той йому: ’’Ти мене чув. Ходімо в гараж’’.
Він йому відповідає: ’’Гаразд. Добре’’.
Веде його в гараж, відчиняє двері.
А там- Веде його в гараж, відчиняє двері.
А там-
Стоїть поліцейська машина, прямо в гаражі мого дядька.
Він був п’яний...
Він був настільки п’яний, що переплутав машини.
Та найкраще в цій історії те, що полісмен...
був настільки вражений, що нічого йому не зробив.
Він усю ніч ганяв на Шевроле мого дядька
шукаючи його будинок.
Гаразд, Чаку, у чому сенс твоєї історії?
Він утік. У цьому сенс.
- Добре, тоді питання- - Годі тобі. Припини.
- Я просто хочу, щоб мені пояснили. - Ти вже дістав його.
- Я не все зрозумів. - Зрозумів би,
якби уважно слухав історію, а не ставив дурні питання.
Добре, послухаємо ще одну історію.
У мене є коротка історія для тебе.
Отже, лежить у ліжку пара похилого віку, Мері та Педді.
Вони прокидаються, зранку, у день своєї 50-тої річниці.
Мері закохано дивиться на Педді.
І каже: ’’О, Господи, Педді."
’’Який ти гарний. Я тебе кохаю."
’’Я хочу зробити тобі маленький подарунок."
’’Я зроблю для тебе все, що ти захочеш."
’’Що ти хочеш?’’.
Педді відповідає: ’’О, крихітка, Мері. Яка зворушлива пропозиція."
’’За 50 років спільного життя, у мене не було лише одного,
а, мм, чи не могла б ти попрацювати зі мною ротиком."
’’Я так цього хочу’’. На що Мері йому каже: ’’Добре’’.
Витягує вставну щелепу, кладе її у склянку.
І робить свою справу.
Після цього, Педді вигукує:
’’Так, це саме те чого мені так бракувало."
’’Це було незабутньо, найпрекрасніша річ у моєму житті!"
’’Ти прекрасна, Мері! Я кохаю тебе!"
’’Чим можу я тобі віддячити?’’.
Мері подивилася на нього і каже: ’’Поцілуй нас’’.
- О! - О, Господи!
- Бридота. - Це не найгірша історія. Я чув і гірші.
- Відчепися від мене! - Гаразд. Годі вже хлопці.
Добре. Не переймайся, Білле.
Скайлар, дякуємо, що приїхала.
Я змінив свою думку про Гарвард.
Не можна робити висновки по одній людині,
там не всі як я.
О. Авжеж. Радий був познайомитись.
- О. - Обережніше там.
- Повільно від неї відійди. - Облиш.
Брате.
Я не бачу, що ти там робиш, піжоне.
Ти повинен нас підвезти. Я не бачу, що ти там робиш, піжоне.
Ти повинен нас підвезти.
На кого я схожий?
Їдьмо, Чаку.
Замовкни, покидьку. Сьогодні Вілл за кермом.
Гаразд, дякую, малюк. Я вдячний тобі.
Чого такий серйозний?
- Спершу мене підкинеш. - Це ж зовсім не по дорозі.
О, припини.
А ти думав тобі не прийдеться спати сьогодні в своїй однокімнатній халупі...
і не починай казати дурниць.
Зачекай хвилинку. Ти обіцяв показати свою оселю.
Не сьогодні.
І ніколи. Не сьогодні.
І ніколи.
Бо він знає, що побувавши в його халупі,
ти побачиш його погані звички.
Але я хочу побачити твоїх братів.
Ми зробимо це іншим разом.
Добре.
Дай ключі.
Стюардеса почула і помчала в кабіну.
А я їй кричу: ’’Каву не забудь’’.
Лайно! Ти цього не казав.
Боже, Марті, це ж жарт.
Я знаю того з ким це відбулося насправді, Марті.
Це жарт.
- Джеррі. - Привіт.
- Довго шукав це місце? - Ні, я узяв таксі.
Тіммі, це Джеррі. Ми разом училися в коледжі.
Як справи? Радий знайомству.
- Я теж радий знайомству. - Пригостити тебе пивом?
Гм, ні, тільки Пер’є.
Це французькою мінералка.
- Мінералки. - І пару сандвічів.
- Авжеж. - Запиши це на мій рахунок.
Ти думаєш оплачувати кредит?
Так, шеф, навіть лотерейний білет купив.
- Який джекпот? - Дванадцять мільйонів.
Не думаю, що цього вистачить.
Цього вистачить тобі на зміну статті.
- Горішків? - Ні, дякую.
Отже, ти хотів про Вілла поговорити.
- Схоже все іде добре. - Думаю так.
Ти ще не говорив з ним про майбутнє?
Ні, до цього ми ще не дійшли. Ми поки що розбираємося з минулим.
Може вже час.
У мене телефон розривається від пропозицій.
Яких?
Останні технологічні розробки.
Це науково-дослідна робота, де Віллу знайдуть гідне місце.
Це чудово, що є такі пропозиції,
та не думаю, що він до цього готовий.
Не упевнений, що ти розумієш, Шоне.
- Чого я не розумію? - Прошу, хлопці.
- Дякую, Тіме. - Дякую.
Пальці облизувати не будете.
Тіме, ви можете нам допомогти, будь ласка?
Ми побилися об заклад.
Мм-о-о.
Ви коли-небудь чули про Джонаса Солка?
Звичайно. Він лікував поліомієліт.
А про Альберта Ейнштейна?
Ей.
А як щодо Джеральда Лембо? Ви коли-небудь чули про нього?
- Ні. - Дякую, Тіме.
- То, хто переміг? - Я.
Я не за себе, Шоне.
Я ніщо, порівняно із цим хлопцем.
Ти коли-небудь чув про Джеральда Лембо?
У 1905 були відомі сотні професорів які вивчали всесвіт.
Але нізвідки з’явився 26-річний швейцарський клерк,
який у вільний час захоплювався фізикою, і змінив увесь світ.
Можеш уявити, якби Ейнштейн покинув все це...
заради щоденних гулянок, з друзями у Відні.
Ми багато чого б втратили.
І Тім ніколи про нього не почув би.
- Досить драматизувати, Джеррі. - Ні, ні, Шоне.
Цей хлопець дійсно талановитий.
Але він на роздоріжжі, ми повинні його спрямувати.
Джеррі, у 1960 році один юнак закінчив університет у Мічигані.
Він був першокласним математиком, який блискуче доводив теореми.
Особливо які пов’язані з гармонічними функціями.
Потім він поїхав у Берклі. Де став помічником професора.
Показав дивовижний потенціал. Потім він поїхав у Берклі. Де став помічником професора.
Показав дивовижний потенціал.
А тоді переїхав у Монтану, і переміг у конкурсі.
- І хто це був? - Тед Качінскі.
Ніколи не чув про нього.
- Ей, Тіммі! - Так!
- Хто такий Тед Качінскі? - Підривник.
Це я і мав на увазі.
- Ми повинні спрямувати цього хлопця. - Так...
Ми допоможемо і йому, і всьому людству.
Спрямувати - це одна річ. Маніпулювати - це інше.
- Шоне- Шоне- - Він сам повинен вибирати...
Я не сиджу ночами, обмірковуючи плани...
як зіпсувати життя цього хлопця!
Я вивчав новітню математику коли мені було 18,
20 років я тільки і працював, щоб здобути ту медаль. Я вивчав новітню математику коли мені було 18,
20 років я тільки і працював, щоб здобути ту медаль.
Може він не хоче того, чого хочеш ти.
У житті є важливіші речі, ніж ті довбані медалі.
Це теж важливе, Шоне,
і це значно важливіше, ніж особисті досягнення.
Чекай. Хвилинку, Джеррі. Давай поговоримо про хлопця.
Чому не дати йому час, щоб з’ясувати, чого він сам хоче?
Чудова теорія, Шоне.
З тобою вона створила диво, чи не так?
Так, твоя правда, самовдоволений бовдур!
Пробач.
Пробач, що прийшов сьогодні сюди.
І намагався бути чемним.
Я хотів, щоб ти був у курсі.
Чудово бути в курсі.
Хлопець зараз на зустрічі, він із МакНейлом.
Добре, Вілле, я не зовсім розумію, що ти маєш на увазі.
Ми вже запропонували тобі роботу.
У цьому місті ніхто не працює без авансу, хлопці.
Чи ви думаєте, що ще знайдете такого як я.
Гадаю, ми усі знаємо, що він ніхто в порівнянні зі мною.
Вілле, наша пропозиція - $84 000 на рік.
І аванс! Аванс.
Ви хочете платню готівкою, просто зараз?
Спокійно. Легше- Я цього не казав.
Та можливо, було б непогано, для вас, мати...
мені у своїй кишені $200, зараз.
Здається у мене- Ларрі?
- У мене є $73. - Може чек?
Ось, що я вам скажу. Я вам не довіряю.
Так, вам.
Я не знаю, яка у вас репутація в цьому місті,
та я, чорт забирай, спробую вивести вас,
закладаюся, вивести вас на чисту воду.
А тепер, щодо нашої справи,
всі подробиці ви можете обговорити з моїм адвокатом.
Чудового дня, джентльмени.
А коли цей день настане, стережіться.
- Як навчання? - Чудово.
Так.
Добре.
- Допомогти? - Ні!
Припини. Дай хоч глянути,
- і потім ми підемо на гру. - Ні.
Важливо, щоб я сама це вивчила.
Це дійсно важливо...
- для мене, розумієш? - Добре. Гаразд.
Тоді може засядемо тут на весь день?
Добре, чом би й ні?
Добре, містере - ’’довгий ніс’’.
Якщо ти вже мене відволік,
- то чи можна, дещо тебе запитати. - Гаразд.
У тебе фотографічна пам’ять?
Не знаю. Я просто запам’ятовую.
Ти ж запам’ятала свій номер телефону? Не знаю. Я просто запам’ятовую.
Ти ж запам’ятала свій номер телефону?
Ти ж це зробила.
Ти вивчав органічну хімію?
Трохи.
- Задля розваги? - Для задоволення.
Так, яке задоволення вивчати органічну хімію.
Ти, що псих?
Ти зовсім з глузду з’їхав?
Ніхто не вчить це заради задоволення.
У цьому немає необхідності, тим паче, таким як ти.
- Як я? - Так.
Для тих хто марнує свій час, на бари, вивчаючи це.
Навряд чи їм це потрібно.
О.
Знаєш, у Гарварді дуже розумні люди.
Але навіть вони змушені вчитися, бо це дуже важко.
А тобі... тобі це дуже легко дається.
Я не розумію. А тобі... тобі це дуже легко дається.
Я не розумію.
Я не розумію,
- як це тобі вдається. - Ти граєш на піаніно?
Я не про це.
Ні, я хочу тобі пояснити.
Ти граєш на піаніно?
Так, трохи.
Ти бачиш Моцарта, дивлячись на піаніно.
- Я бачу ’’Палички для їжі’’. - Добре, тоді Бетховена?
Він дивиться на піаніно
і те що він робить для нього важливо. Він може грати.
Про що ти говориш? То ти ще і на піаніно граєш?
Не граю.
Просто дивлячись на піаніно, я бачу клавіші,
три педалі і дерев’яний ящик.
Але Бетховен і Моцарт- вони це відчувають.
Вони можуть просто грати.
Я не можу написати картину.
Ймовірно я не можу гарно кинути м’яч.
І я не можу грати на піаніно.
Зате менше ніж за годину, ти можеш написати доповідь з органічній хімії.
Правильно. Коли йдеться про щось подібне,
я можу просто зіграти.
Кращого пояснення я не знайшов.
Іди сюди.
- Я дещо скажу. - Що?
- Я дещо скажу. - О.
Знаєш...
- Так не чесно. - Що не чесно? Що?
Я прожила тут чотири роки, і тільки тепер тебе знайшла.
Це ж чудово, що знайшла.
- Ти не спиш? - Ні.
Так, ти спиш.
Вілле, їдьмо зі мною в Каліфорнію.
Що?
Я хочу, щоб ти поїхав зі мною в Каліфорнію.
- Ти впевнена? - О, так.
Звідки ти знаєш?
Я не знаю. Просто знаю.
Зрозуміло, але чому знаєш?
Я знаю, бо відчуваю.
Те що ти кажеш - це дуже серйозно.
Я знаю.
Ми можемо бути в Каліфорнії вже наступного тижня...
але потім ти щось дізнаєшся про мене, і тобі це не сподобається.
Можливо ти дійсно цього хочеш, але не можеш пояснити,
або просто не знаєш, це дуже серйозна річ,
але потім не зможеш повернути все назад.
Я залишуся в Каліфорнії,
буду з тим хто не хоче бути зі мною, Я залишуся в Каліфорнії,
буду з тим хто не хоче бути зі мною,
хто хоче усе повернути назад. буду з тим хто не хоче бути зі мною,
хто хоче усе повернути назад.
Що? Як це назад?
Я не хочу нічого повертати.
Я тільки хочу, щоб ти поїхав зі мною в Каліфорнію.
Я не можу поїхати з тобою в Каліфорнію...
Чому?
По-перше у мене тут робота.
По-друге, я тут живу.
Слухай, якщо ти мене не кохаєш
- то просто скажи. - Я не сказав, що не кохаю.
Тоді чому? Чому ти не їдеш?
Чого ти боїшся?
Чого я боюся?
Гаразд, тоді чого ти не боїшся?
Живучи в цьому крихітному світі, де тобі немає рівних...
Не кажи мені про мій світ. Не кажи мені про мій світ.
Ти хочеш просто маленької інтрижки з хлопчиком з іншого району міста.
Потім ти поїдеш у Стенфорд.
Там вийдеш заміж за якогось багатія...
батьки будуть в захваті...
а потім будеш розказувати своїм подружкам...
як колись спала з хлопчиком іншого соціального статусу.
Чому ти так кажеш?
Тебе так сильно хвилюють мої гроші?
Мій батько помер, коли мені було 13, і я успадкувала їх.
А ти не думав, що я щоранку прокидаюся
із мрією, повернути його.
Аби хоч на хвилину повернути його, щоб провести з ним хоча б один день.
Та я не можу, таке моє життя, і я до нього звикла.
Тому не верзи дурниць, якщо ти так сильно боїшся.
Я боюся? Чого я боюся?
Чого в біса я боюся?
Ти боїшся мене. Боїшся, що я тебе не кохаю.
І знаєш що? Я теж цього боюся.
До біса все це, я хочу спробувати. Зате я принаймні чесна з тобою.
А я з тобою не чесний?
А як щодо 12-ти братів?
Добре.
Ні, ти не підеш. Ти не підеш.
Що ти хочеш знати?
Що у мене немає 12-ти братів? Що я в біса сирота?
- Ти це хотіла почути. - Я не знала.
Ти хотіла почути, що об мене цигарки
гасили коли я був дитиною.
- Я не знала. - Що це не шрам від операції.
А слід від ножа якогось покидька.
Ти навіть слухати це лайно не будеш, Скайлар! А слід від ножа якогось покидька.
Ти навіть слухати це лайно не будеш, Скайлар!
- Я хочу знати. - І не кажи, що ти хочеш слухати!
- Я хочу тобі допомогти. - Допомогти? Якого дідька?
У мене на лобі написано ’’Врятуй мене’’?
- Ні. - Мені це потрібно?
- Ні, я просто хочу бути з тобою- - Не кажи дурниць!
- Я кохаю тебе. - Не кажи дурниць!
Не кажи дурниць!
Я кохаю тебе.
Я хочу щоб ти сказав мені, що не кохаєш мене.
Бо якщо ти це скажеш... я тобі більше не дзвонитиму...
я піду з твого життя.
Я тебе не кохаю.
Більшість людей навіть не здогадуються про свою геніальність.
У них немає вчителів які в них вірять.
Вони вважають себе дурними.
Сподіваюся ти цінуватимеш його старання,
бо я бачу який він щасливий, працювати з тобою,
а не проти тебе.
Привіт, Вілле.
Томе, ти можеш принести нам каву?
Авжеж.
Подивимось.
Добре. Усе правильно.
Бачу, тут ти використав Маклорена.
Я не знаю як ви це називаєте, але...
Не може бути.
Це дуже небезпечно.
- Ти точно вважаєш- - Я упевнений, що це правильно.
Послухай, може ми будемо займатися цим у Шона?
Мені доводиться відпрошуватись з роботи, щоб сюди доїхати.
Так, авжеж.
- Ти не думав про можливість- - Там усе правильно.
Все правильно. Можете мені повірити.
Що сталося на зустрічі у МакНейла?
Я не ходив. У мене було побачення.
Ходив мій посередник. Я не ходив. У мене було побачення.
Ходив мій посередник.
Вілл, у вільний час, займайся чим хочеш.
Та якщо я домовляюся про щось, зі своїми колегами,
а ти не приходиш, наші з ними стосунки псуються.
- Тоді ні про що не домовляйся. - Я не буду.
Я відміню їх.
Я сам можу дати роботу. Просто хотів, щоб ти порівняв.
А якщо я не хочу
усе життя пояснювати людям різну нісенітницю. А якщо я не хочу
усе життя пояснювати людям різну нісенітницю.
Гадаю, ти мав би бути вдячним.
Вдячним?
Ти знаєш, як це легко?
Ти уявляєш, як це чорт забирай легко?
Як жарт.
Мені шкода, що ти так не можеш- Але я дійсно...
стомився від твоїх спроб щось у цьому виловити.
Ти хочеш більше часу витрачати на те, щоб сидіти і напиватися?
Ти правий.
Це марнування часу.
Твоя правда, Вілле.
Я не можу цього довести, а ти можеш.
І в цьому різниця, у світі всього кілька людей...
які можуть побачити між нами різницю.
- І я серед них. - Мені шкода.
Так, мені теж.
Найбільше в світі, я хотів би не знати тебе,
бо тоді я міг би спокійно спати вночі.
Тоді мені не довелося б жити зі знанням,
що на світі є хтось, такий як ти.
Мені не довелося б дивитися як ти цим розкидаєшся.
Білле, годі. Ти чув?
Моргане!
Якщо ти знову дивишся порно в спальні моєї матері,
я тобі голову відірву!
У чому річ?
Моргане, чому ти не займаєшся цим у себе вдома.
Це гидко.
У мене вдома немає плеєра.
Припини. Та ще у мою рукавичку.
Я не чіпав твоєї рукавички.
Це моя рукавичка з Малої Ліги.
Отже, що ти хочеш?
Та що з тобою?
Ти гвалтуєш бейсбольну рукавичку?
Я- я тільки використовував її для прибирання.
І годі займатися цим у маминій кімнаті.
У вас є другий плеєр?
Сумно, брате.
Чому ви вирішили, що я повинен працювати
в Управлінні Національної Безпеки?
Бо це робота на найсучаснішому рівні.
У тебе буде доступ до таких технологій,
яких ніде більше не побачиш.
Послідовні числа, математика хаосу, передові алгоритми.
Розшифровка кодів.
Це один із аспектів.
Облиште. Саме цим ви і займаєтесь.
Хлопці, 80% - це розвідувальні служби.
Ви у сім разів більші ніж ЦРУ.
Ми не любимо цим вихвалятися, Вілле,
але ти маєш рацію.
Як я розумію питання не в тому:
’’Чому ти повинен працювати на управління?’’.
А питання в тому: ’’Чому ти не повинен?’’.
Чому я не повинен на вас працювати?
Складне питання, та я спробую пояснити.
Скажімо, я у вас працюю, хтось пише на моїй дошці шифр.
Який ніхто не може розкрити. Може я спробу, може розшифрую. Скажімо, я у вас працюю, хтось пише на моїй дошці шифр.
Який ніхто не може розкрити. Може я спробу, може розшифрую.
Я собою пишатимусь, бо все зробив бездоганно.
Можливо, це буде шифр розташування якоїсь
визвольної армія в Північній Африці або на Близькому Сході. Можливо, це буде шифр розташування якоїсь
визвольної армія в Північній Африці або на Близькому Сході.
Як тільки дізнаються де їхнє розташування
вони почнуть бомбардувати селище, їхній осередок буде знищено. Як тільки дізнаються де їхнє розташування
вони почнуть бомбардувати селище, їхній осередок буде знищено.
Півтори тисячі людей, яких я ніколи не бачив
і у мене не було з ними жодних проблем, будуть убиті. Півтори тисячі людей, яких я ніколи не бачив
і у мене не було з ними жодних проблем, будуть убиті.
Політики почнуть говорити:
’’Треба послати морські сили, щоб забезпечити стабільність’’, Політики почнуть говорити:
’’Треба послати морські сили, щоб забезпечити стабільність’’,
бо їм плювати на це лайно.
Адже не їхній син лежить там убитий,
наче їх там і не було, коли називали номери,
бо вони в той час начебто були в Національній Гвардії.
А там воюватиме, якийсь хлопчина з Сауті, його поранить шрапнеллю.
Він зможе повернутися назад на завод і виготовлятиме зброю...
яку буде експортовано до країн у яких він був, Він зможе повернутися назад на завод і виготовлятиме зброю...
яку буде експортовано до країн у яких він був,
і той хлопець, який отримав шрапнель в зад, матиме роботу...
за 15 центів на день без перерви на душ.
Тим часом він усвідомить, що воював в першу чергу...
лише заради вигідних цін на нафту.
Звичайно нафтові компанії одразу використають війну
на свою користь, піднявши ціни на нафту.
Та це не допоможе нашому другові купувати літр бензину за $2,50.
А нафтові компанії не квапитимуться, бо це буде вигідно лише їм.
Вони радше знайдуть п’яного шкіпера, А нафтові компанії не квапитимуться, бо це буде вигідно лише їм.
Вони радше знайдуть п’яного шкіпера,
який обожнює пити мартіні і слалом серед айсбергів.
І одного разу той проллє нафту...
і отрує все життя у Північній Атлантиці.
Втративши роботу і не маючи змоги їздити на машині, наш хлопчина
ходитиме пішки, проходячи співбесіди шукаючи роботу...
шрапнель в його дупі не даватиме йому спокою,
і він страждатиме від хронічного геморою.
Тим часом, він голодуватиме,
тому що кожного разу як він захоче поїсти,
йому буде доступна лише одні їжа - отруєна риба...
з Північної Атлантики, яку привезе якийсь квакер зі штатів. йому буде доступна лише одні їжа - отруєна риба...
з Північної Атлантики, яку привезе якийсь квакер зі штатів.
Що ж тут думати?
Краще почекаю інших пропозицій.
Поки я займаюся цим, мого приятеля можуть вбити,
його роботу віддають ворогу, який перейде на інший бік,
таким чином я підвищу ціни на бензин, підірву село,
вб’ю сотні риб і вступлю в Національну Гвардію.
Може навіть стану президентом.
- Ти почуваєшся самотнім? - Що?
У тебе є близький друг?
Чи маю я- Тобто?
Хтось, хто кидає тобі виклик.
- Чакі. - Ні, Чакі - це сім’я.
Він за тебе горою.
Я маю на увазі когось, хто відкриває
в тоді щось нове, хто знає твою душу.
- Зрозумів- Зрозумів- - Хто?
- Їх багато. - Добре, назви їх.
Шекспір, Ніцше, Фрост, О’Коннор, Кант, Папа Римський, Лок...
Чудово. Та вони всі померли.
Для мене ні.
Але ти не можеш з ними побалакати.
Не можеш вступити з ними в контакт, Вілле.
Не можу без пахощів і свічок.
Це я і мав на увазі.
У тебе ніколи не буде таких стосунків...
якщо ти боятимешся зробити перший крок, У тебе ніколи не буде таких стосунків...
якщо ти боятимешся зробити перший крок,
бо все, що ти бачиш
дуже негативне, навіть твоє майбутнє.
- Ти на боці професора? - Не мели дурниць.
- Ні. - Мені не потрібна робота.
Йдеться не про роботу. Мені байдуже якщо ти працюватимеш на уряд.
Роби як знаєш. Ти повністю вільний.
Чим ти цікавишся? Чого ти хочеш?
Дехто все життя кладе цеглу...
щоб їхні діти могли опинитися на твоєму місці.
- Я цього не просив. - Ні.
Ти з цим народився, і не кажи: ’’Я цього не просив’’.
Що ти маєш на увазі?
- Хіба погано класти цеглу? - Ні.
У цьому немає нічого поганого. Вони будують для когось оселі.
Саме так. Мій батько клав цеглу.
Він зі шкіри пнувся, щоб дати мені освіту.
Отож-бо. Це дуже шанована професія.
Як і ремонт автівок. Хтось мусить це робити.
Це теж почесно.
Так, Вілле. Почесно.
І почесно 40 хвилин добиратися потягом...
а потім мити підлогу в коледжі, щоб діти зранку
увійшли в чисте приміщення.
І прибирати сміття після них. увійшли в чисте приміщення.
І прибирати сміття після них.
- Це справжня робота. - Твоя правда.
Так, це почесно.
Упевнений, саме тому ти працював на цій посаді.
Це дуже почесно.
Але у мене маленьке питання.
Ти міг де завгодно бути прибиральником.
Чому ти влаштувався у найпрестижніший технічний
коледж світу?
Навіщо ти ночами виводив формули...
які можуть довести одиниці, а потім ховався?
Що в цьому почесного, Вілле?
Чим насправді ти хочеш займатися?
Я хочу бути пастухом.
Справді?
Хочу переїхати в Нашуа, купити маленький будинок
та овець, і вирощувати їх.
- Може так і зроби. - Що?
Знаєш, якщо хочеш зайнятися онанізмом
іди додому і використовуй вологі серветки.
- Ти мене виганяєш? - Так.
- Забирайся звідси. - Ні, ні, ні, - Ти мене виганяєш? - Так.
- Забирайся звідси. - Ні, ні, ні,
- час ще не вийшов. - Вийшов.
Я не піду. Ні.
Ти не відповів, навіщо марнувати час. Я не піду. Ні.
Ти не відповів, навіщо марнувати час.
Я думав ми друзі.
- Ігри закінчились, зрозумів? - Чому ти мене виганяєш?
Хіба не ти вчив мене жити?
А тепер поглянь на себе...
- Що тебе тут утримує? - Робота.
А де твій близький друг?
Ти хотів поговорити про друзів? Де вони? А де твій близький друг?
Ти хотів поговорити про друзів? Де вони?
- Померла. - Правильно. Вона померла.
Вона померла, а ти сам поставив на собі хрест.
Зате у мене був такий друг.
Ти мав його і ти програв. Ти втратив близького друга.
Багато хто зазнає страшних втрат,
але вони знаходять у собі сили піднятися знову. Багато хто зазнає страшних втрат,
але вони знаходять у собі сили піднятися знову.
Поглянь на мене. Що ти робитимеш?
Ти і твоє лайно. У тебе для всього є відповіді.
Та коли я поставив елементарне питання,
ти не зміг на нього відповісти, бо ти не знаєш.
До побачення, розумник.
- Пішов ти. - Ти - пастух.
Пастух.
Маленький гівнюк.
Я лише хотів,
подзвонити тобі до від’їзду, я...
я проходив співбесіду,
я не хочу бути звичайним робітником.
Ти ж знаєш, я цим ніколи не переймалася.
Так.
Я кохаю тебе.
Вілле?
Бережи себе.
Бувай.
Вілле!
Вілле, досить! Годі вже!
Я сиджу в твоєму кабінеті, хлопця тут немає.
Вже 17: 10.
Він запізнюється на годину-десять.
Якщо він не прийде я напишу звіт, що його тут не було...
і він знову повернеться до в’язниці, і це буде не на моїй совісті. Якщо він не прийде я напишу звіт, що його тут не було...
і він знову повернеться до в’язниці, і це буде не на моїй совісті.
Гаразд. Чудово.
Як життя?
Дякую.
Ах! Господи, смакота.
Що там твоя дівчина?
Поїхала.
Куди? Куди поїхала?
Медичний інститут. Медичний інститут у Каліфорнії.
- Справді? - Так.
- Коли? - Майже тиждень тому.
Паршиво.
Коли закінчаться твої зустрічі?
Гадаю, через тиждень після того, як виповниться 21 .
І вони дадуть тобі роботу?
Так, крісло у кабінеті
і безмежну кількість рівнянь на наступні 50 років. Так, крісло у кабінеті
і безмежну кількість рівнянь на наступні 50 років.
Мабуть заробиш купу грошей.
Стану лабораторним щуром.
Краще, ніж це лайно. Виїдеш звідси.
Навіщо мені виїжджати? Я і тут проживу.
Станемо сусідами. У нас будуть діти.
Братимемо їх на бейсбол.
Слухай, ти - мій найкращий друг, то не йди неправильним шляхом.
Якщо через 20 років ти все одно житимеш тут,
приходитимеш до мене дивитися ігри Патріотів
і працюватимеш на будівництві, я тебе просто уб’ю.
Це не погроза. Це факт.
Я тебе приб’ю.
Що ти верзеш?
Слухай, у тобі є те, чого немає ні в кого з нас.
О, припини! Знову це?
Це тільки моя заслуга.
- А якщо я не хочу? - Ні, ні, ні.
Пішов ти. Це не тільки твоя заслуга.
А моя також,
бо я завтра прокинуся і мені буде 50, та я і досі буду в цьому лайні.
Так, я це знаю. І це чудово.
А ти сидиш на виграшному лотерейному білеті.
І просто лінуєшся піти отримати виграш, це дурість.
Я нічого не можу зробити аби мати те, що є у тебе.
Як і всі мої знайомі.
Це безглуздо, просто сидіти тут у свої 20 років.
Ти марнуєш свій час.
- Ти не розумієш. - Не розумію?
- Ні. Не розумієш. - О, я не розумію.
Я тобі скажу те, що я розумію. Я щодня під’їжджаю до твого будинку.
Ми гуляємо, випиваємо, регочемо, все чудово.
А знаєш, що я люблю найбільше?
Це триває усього 10 секунд, -
коли я іду від тротуару до твоїх дверей. Це триває усього 10 секунд, -
коли я іду від тротуару до твоїх дверей.
Бо щоразу я думаю, може я прийду,
постукаю у двері, а тебе там не має. Бо щоразу я думаю, може я прийду,
постукаю у двері, а тебе там не має.
Ні ’’прощавай,’’ ні ’’до зустрічі’’. Нічого. Ти просто поїхав.
Я мало, що знаю, але тут я упевнений.
Це катастрофа, Шоне.
Я просив тебе допомогти мені з цим хлопцем,
- достукатись до нього. - Я знаю, що роблю.
Чхати я хотів на твої стосунки з цим хлопцем ! - достукатись до нього. - Я знаю, що роблю.
Чхати я хотів на твої стосунки з цим хлопцем !
Навіть на те, що ти виставив мене йолопом.
Тільки не руйнуй того, що я намагаюся збудувати.
Я руйную?
- У цього хлопця зараз вразливий вік. - Я розумію, що вразливий.
- У нього проблеми. - Які проблеми?
Він хоче бути прибиральником у в’язниці? - У нього проблеми. - Які проблеми?
Він хоче бути прибиральником у в’язниці?
Краще вештатись із бандою горил?
З чого ти взяв, що він бандит? У тебе є докази?
Він сам розбереться.
Він піде на роботу. Він маніпулює тобою.
Джеррі, послухай мене. Чому він ховається?
Чому нікому не довіряє?
Це сталося з ним, оскільки в першу чергу
його покинули люди, які мали його любити.
Не лізь до мене зі своїм Фрейдівським лайном.
Знаєш чому він спілкується з цими горилами?
Бо кожен із них голову тобі за нього відірве.
- Це називається вірність. - Так, як зворушливо.
Питаєш ким він керує?
Він сам відштовхує тих, хто може його покинути.
Ти розумієш, що це такий механізм захисту?
Він тільки цим і займається усі свої 20 років.
Він буде робити це знову і знову.
Я маю це зупинити.
- Не роби цього. - Чого, Джеррі?
Не отруюй його тим, що все буде добре, якщо він усе покине.
Бо це не так, Шоне!
Якщо ти злишся на мене через мої успіхи...
- Я на тебе не злюся. - О, так, злися. Якщо ти злишся на мене через мої успіхи...
- Я на тебе не злюся. - О, так, злися.
Ти мені заздриш,
та я не проситиму вибачення за всі свої досягнення.
Ти заздриш, бо я зробив те, на що не спромігся ти!
Спитай у себе сам, Шоне- Спитай себе...
хочеш, аби Вілл відчував те саме-
ти хочеш, щоб він відмовився від усього?
Самозакоханий гівнюк!
Ось чому я не їжджу на зустрічі випускників,
бо я терпіти не можу цей вираз обличчя.
- Цей поблажливий погляд. - О, припини, Шоне.
Ти вважаєш мене невдахою. Та я знаю хто я.
Я пишаюся тим, що я роблю.
Це був свідомий вибір. Я не помилився! Я пишаюся тим, що я роблю.
Це був свідомий вибір. Я не помилився!
А ти і твої посіпаки вважають мене невдахою.
Ти і твої лизоблюди, які носяться з твоєю ’’Медаллю’’!
Чому ти боїшся невдачі?
Хочеш мою медаль?
О, Господи, хочеш я її тобі подарую.
Будеш нею пишатися. О, Господи, хочеш я її тобі подарую.
Будеш нею пишатися.
Засунь собі в гузно свою срану медаль, зрозумів?
Твоя медаль мені ні до чого,
бо я знав тебе ще до того, як ти став генієм математики,
коли ти був ще прищавим та плакав за домівкою,
і не знав з якої сторони ліжка встати, щоб помочитися. коли ти був ще прищавим та плакав за домівкою,
і не знав з якої сторони ліжка встати, щоб помочитися.
Так, ти був кмітливішим, ніж зараз. і не знав з якої сторони ліжка встати, щоб помочитися.
Так, ти був кмітливішим, ніж зараз.
Я не винен, що твоє життя не склалося.
Я тебе не звинувачую! Це не про тебе!
Ти математичний геній! Я про хлопця!
Він - чудовий хлопець!
Я не хочу, щоб ти зливав на нього своє лайно,
як ти зараз це робиш зі мною.
Я не хочу, щоб ти змушував його почуватися невдахою!
Він не буде невдахою!
Якщо ти його штовхатимеш! Якщо ти його змусиш!
Я такий, бо мене постійно штовхали
поки я не навчився сам себе штовхати.
Він не ти! Як ти не розумієш! поки я не навчився сам себе штовхати.
Він не ти! Як ти не розумієш!
- Я зайду потім. - Ні, заходь.
Я саме йшов.
Це наша давня історія.
Ти знаєш. Вона тебе не стосується.
Що це?
Звіт про тебе. Маю відіслати його судді.
О.
Ти ж мене не здаси?
Що там написано?
- Хочеш прочитати? - Навіщо?
Тобі вже траплялися такі як я?
За двадцять років практики, я багато, що бачив.
Я маю на увазі себе.
- Мені особисто? - Так.
Так, траплялися.
Мабуть не приємно.
Мій батько був алкоголіком. Страшенно напивався.
Повертаючись додому, він був готовий віддубасити кожного.
Я його провокував, аби він
не бив маму і молодшого брата. Я його провокував, аби він
не бив маму і молодшого брата.
Найцікавіше було, коли він одягав рукавиці.
А ще він клав на стіл кастет, палицю та ремінь.
І казав: ’’Обирай’’.
Я вибирав ремінь.
Я більше звик до кастета.
Чому кастет?
Щоб його подражнити.
- Ти про вітчима? - Так.
Так, і тому Вілл погано сходиться з людьми?
У цьому моя проблема?
Страх бути покинутим?
Тому я розійшовся зі Скайлар?
- Я не знав. - Так, я пішов.
- Хочеш поговорити? - Ні.
Вілле, я багато чого не знаю.
Ти бачив ось це? Це огидно.
Ти в цьому не винен.
Так, я знаю.
Поглянь на мене, синку.
- Ти в цьому не винен. - Я знаю.
Ні. Ти в цьому не винен.
- Я знаю. - Ні, ні, не знаєш.
Ти в цьому не винен.
- Так? - Я знаю.
- Ти в цьому не винен. - Гаразд.
Ти в цьому не винен.
- Ти в цьому не винен. - Не дражни мене.
Ти в цьому не винен.
Не чіпай мене, гаразд?
Не чіпай мене, Шоне, тільки не ти.
Ти в цьому не винен.
Боже...
Боже! Мені так прикро! Боже!
Та пішли вони всі.
Я можу вам допомогти?
Так, я Вілл Хантінг. У мене співбесіда. Я можу вам допомогти?
Так, я Вілл Хантінг. У мене співбесіда.
Могли б ви зачекати?
Так, містер Хантінг чекає у холі.
ДЕРЖАВНИЙ КОЛЕДЖ БАНКЕР ХІЛЛ
Що ти обрав?
Компанію МакНейла.
Одну з тих, які мені пропонував професор.
Я йому ще не казав,
але я туди ходив і розмовляв зі своїм босом...
Моїм новим начальником. Наче непоганий чоловік.
- Це те чого ти хотів? - Так, думаю так.
Добре, я радий за тебе. Вітаю.
Дякую.
Час вичерпано.
Отже- Це все? Ми закінчили?
Так, це кінець.
Ти готовий. Ти - вільна людина.
Хочу щоб ти знав, Шоне, що...
Пусте, Вілле.
Сподіваюся ми будемо бачитися.
Я теж.
У мене буде нетривала мандрівка. Але, я...
У мене стоїть автовідповідач,
у коледжі, який я завжди перевіряю.
Це мій номер.
Подзвони. І я відразу з тобою зв’яжуся.
Знаєш, гадаю, я повинен розкрити перед тобою свої карти.
Роби так, як підказує тобі твоє серце, синку.
Тоді все буде добре.
- Дякую, Шоне. - Так...
Дякую, Вілле.
Ми не порушуємо етикет спілкування лікаря з пацієнтом?
Ні. Якщо тільки не будеш мене мацати.
- Бережи себе. - Ти теж.
Так.
Ей.
Щасти тобі, синку.
Два пива.
Що трапилося? Хлопці ви йдете?
Ні. Доведеться почекати його.
Чому ти його не зупинив?
Малюк Морган - справжній боєць.
Його колотять щотижня.
А цей покидьок ніяк не заспокоїться.
Що ти там про мене кажеш?
Хіба я з тобою розмовляю?
Не твоє діло.
- Візьми мені пиво. - Я два пива замовляв!
- Ей, козел. - Що придурок?
З днем народження.
Думав ми забули?
- Ходімо! - Я йду. Я йду.
Гаразд. Хто перший?
- Ходімо, негіднику! - Хто починає?
+ О, хлопчик, Денні +
Ось ваш подарунок.
- Ходімо, брате. - Що?
Ми в курсі, що тобі доведеться їздити на роботу в Кембридж.
А я тебе щодня возити не збираюся...
Морган хотів купити тобі проїздний.
Я не це мав на увазі!
Тепер тобі офіційно 21 .
Тобі можна пити, ми вирішили, що краще купити машину.
- Тобі подобається? - Так, подобається...
Потворнішої тачки я в житті не бачив.
- Ну ж бо, брате. - Хлопці, як ви це зробили?
Ми з Біллом зібрали певні запчастини, а Морган щодня просив милостиню.
Я відшліфував боки.
Роботи було чимало, брате.
Він два роки діставав мене з роботою.
От я і дозволив йому ремонтувати машину.
Ти дійсно знайшов роботу, Моргане?
Так. І зараз маю.
Що під капотом?
Двигун від газонокосарки? Яка міцність?
Довбана шістка.
Ми з Біллом самі його збирали.
Хороша тачка. Класний двигун.
- З днем народження, Вілле. - З днем народження, брате.
Привіт.
Заходь.
Шоне, я...
Мені теж, Джеррі.
Так. Добре.
Чув ви спілкуєтесь, час від часу.
Так.
Я вирушаю в мандрівку, може щось напишу.
Куди їдеш?
В Індію, Китай, Балтімор.
О.
Знаєш коли повернешся?
Так.
Прислали розклад зустрічей.
Написано, що випускники 1972 збираються через пів року.
Так, і мені таке прийшло.
Підемо? Я пригощаю.
Там безплатна випивка.
Знаю, Джеррі. Це була іронія.
- О. - Може зараз вип’ємо?
Так. Слушна думка.
Ходімо. Я пригощаю.
- У мене право переможця, друже. - О!
Так, сер.
Це мій квиток до раю.
Ти знаєш яка вірогідність виграшу?
- Скільки? Чотири до одного? - Близько 30 мільйонів до одного.
Зате є шанс.
Не більше, ніж бути вбитим блискавкою у цьому коридорі.
Таке теж буває. Я мав на увазі 32 мільйони.
Якщо подивитися на виграш...
Вілле!
МАГВАЙЄР
Вілле?
Його немає.
Шоне, якщо професор подзвонить щодо тієї роботи,
попроси замість мене вибачення, я маю бути зі своєю дівчиною.
Вілл.
Сучий син. Це мої слова.