תפתחו את הדלת, מהר! בבקשה!
את כזו פחדנית.
מגעיל אחד. זהו זה. גמרנו.
-לא תקבלי אותו. -תן לי את השלט.
-הסרט הזה נורא. -שלא תעזי. הסרט הזה מעולה.
כן, בטח. הבא בתור.
אני שונאת את סרטי האימה המטופשים והמלאכותיים האלה.
תסלחי לי, "רוברט אברט", אבל מחר יום שישי, 13 בחודש,
ומרתון סרטי אימה הוא בילוי הכרחי.
זה משעמם, דוסון.
כמו הסרטים האלה. אתה מוקסם מהצד האפל.
אתה אוהב להפחיד אנשים, ובעיקר אותי.
אני מת על פרץ האדרנלין. וסרטי האימה מספקים דוגמאות חיוביות
של אנשים רגילים המתגברים על פחדיהם וגוברים על כוחות הרשע.
תשמור את ההסברים לשיעורי קולנוע.
האלימות מיותרת והם לא תורמים דבר לחברה.
מתחסדת.
נרחיב בנושא בהמשך המהדורה.
יש די פחד, מוות ורשע בעולם, ואין צורך לשחזרם בסרטים.
אני לא צריכה לראות איזה דגנרט במסכה מבתר נשים.
העולם מפחיד גם ככה.
ברשויות חוששים שרוצח הנשים רצח אישה נוספת.
גופתה של אמנדה פריס, נערה בת 18, נמצאה בבוסטון הבוקר.
ייתכן שהיא הקורבן החמישי של הרוצח הסדרתי המבצע מעשי אלימות...
אתה רואה למה אני מתכוונת?
הרי ההוכחה. בשביל מה אנחנו צריכים סרטי אימה
שיזכירו לנו עד כמה העולם מעוות?
מילים כדורבנות, ג'ואי.
והטיעון שלך מוצק, אבל את רק סוטה מהנושא האמיתי.
והוא?
שאת פחדנית סוג א'-א'.
לך לעזאזל, בחיי. נצפה במשהו אחר.
ובגלל זה אני אדם רע? אני יודעת שמצאתי מישהו...
עדיף.
...הוא שופע קסם אישי, הוא נחמד אליי והוא מת, בסדר?
אז למה לוותר עליו כשכל נים בגופי
אומר לי שהוא הגבר שלי?
דוסון, איפה אתה? לאן הלכת?
דוסון? אתה לא מפחיד אותי. באמת שלא.
דוסון?
דוסון, בחיי, אתה כזה צפוי.
ממש כמו בסרטים שלך.
לא, ג'ואי, את צפויה.
דוסון!
קדימה.
תיכון קייפסייד
ספר לי, דוסון. איזו תוכנית אימתנית רקחת?
-על מה אתה מדבר? -היום יום שישי, 13 בחודש.
זה הלילה האהוב עליך בשנה, והוריך לא בבית.
לאיזה נוכל קולנועי תתחפש הפעם? למייקל מאיירס או לאמו של נורמן בייטס?
לא הערב. החיים שלי אינם חיקוי של סרטים.
חכה. מה אמרת הרגע?
מה ששמעת. אני לא מנסה להפוך את חיי לסרט מלהיב.
אתה יודע למה? כי אני רק מתאכזב.
כשהתחלתי לצאת עם ג'ן חשבתי,
"מעכשיו החיים שלי יהיו סיפור אהבה נשגב.
חיים מעונים, רגשניים, רומנטיים, עם סוף טוב."
אבל זה לא קרה.
הדמויות לקו בחסר, הן היו נטולות השראה.
סצנות האהבה היו חובבניות, בלשון המעטה.
והסוף היה רחוק מלהיות טוב.
הוא אפילו לא היה טרגי. הסיפור פשוט נגמר.
מה אתה מנסה להגיד, דוסון?
היום יום שישי, 13 בחודש, יש לנו רוצח סדרתי בסביבה.
-ואתה תתנהג כאילו זה לילה ככל הלילות? -כן.
מה? בלי סיאנס חצות? בלי גוויות שנופלות מהארון?
לא.
איזו באסה.
פתי!
שלום, ג'ן.
קליף, מה אתה עושה פה? זה לא השיעור שלך.
את רוצה לצאת איתי הערב?
-זה היה פתאומי. -אני די לחוץ בזמן.
תקשיב...
אני מנסה להימנע מפגישות רומנטיות בגלל הקשר האחרון שלי, אז...
כי הבחור שיצאת איתו לא היה כיפי.
מה אתה מקשקש? דוסון בחור כיפי.
הוא הבחור המקורי והיצירתי ביותר על כדור הארץ.
אם זה מה שאת חושבת עליו, למה אתם לא יחד?
סיפור ארוך, קליף.
בסדר. מה בנוגע לערב?
טוב...
כן. למה לא?
חיי החברה שלי היו די אומללים בזמן האחרון, אז...
-באיזו שעה? -אבוא אלייך בשבע.
אלוהים!
אני יודעת. דוסון, נכון?
-דוסון ז"ל. -תודי. לבחור יש חוש הומור.
גם לי יש חוש הומור.
כן, אני יודעת.
אני אף פעם לא מאחר.
-נתראה מאוחר יותר? -כן.
תודה.
אחי בעניינים כי הוא שוטר.
הוא אמר שכל הקורבנות היו צעירות בנות גילך, ג'ואי.
הרוצח מטריד אותן, הוא שולח להן מכתבים ומטלפן אליהן
לפני שהוא מאיים עליהן בסכין וחותך את הלב שלהן.
-לא נכון. -אני לא צוחק. הרוצח אוסף לבבות.
לא מדווחים זאת בחדשות כי זה חולני, אבל זו האמת.
סיפור עצוב. הבחור פשוט מחפש אהבה.
כן. אני בטוחה שזה יהיה קו ההגנה שלו כשימצאו אותו, ג'ן.
אם ימצאו אותו, ג'ואי.
דאגי אמר שהוא תקף באזור. קייפסייד היא היעד הבא.
לעולם אין לדעת איפה הוא מסתובב. אולי הוא מאחורייך.
בו!
דוסון, תפסיק! בגללך אגיע לבית משוגעים, בחיי.
-את נהנית מכל רגע. -טוב.
הלילה יהיה סיאנס אצלי בבית. והפעם, זה יפוצץ אתכם.
אמרת שחייך לא יהיו עוד חיקוי של סרטים.
בוא נגיד שקשה להיפטר מהרגלים ישנים.
וחברים "נפטרים" בקלות.
-אז מה תכננת? -אל תדאגי, הלב שלך יעמוד בזה.
היי.
כולם באים?
אני יוצאת עם קליף הערב. אני לא יכולה לבוא.
באמת?
-זה מפריע לך? -זה צריך להפריע לי?
-לא יודעת. -לא, זה לא מפריע לי.
מפריע לך שזה לא מפריע לי?
-זה צריך להפריע לי? -לא יודע.
-לא, זה לא מפריע לי. -אני שמחה שזה לא מפריע לאיש.
אלוהים!
תודה, דוסון. אני מודה לך על שירדת ממני.
טוב, זה היה מהלך ערמומי, נוכל.
-אתה לא מתכונן להבהיל אותי? -מה זאת אומרת?
הבהלת את ג'ואי ואת פייסי. אנחנו עדיין חברים, לא?
כן. חשבתי שזה לא הראש שלך, הקטעים האלה.
נכון, לא ממש. אלא ש...
-מה? -שום דבר.
-תעשו חיים הערב. -בהחלט.
להתראות.
פייסי, אתה כזה פוץ! איכס, זה מגעיל.
שימושו של קרפנטר באור וצל הזכיר את סרטיו המוקדמים...
-של היצ'קוק? -היצ'קוק.
בסרט "ליל המסכות" הוא תמיד מילא את התמונה כך שהצופה עמד על המשמר.
הוא מיקם את השחקנים כך שתמיד היה עוד משהו איתם בתמונה.
לפעמים היה זה רק ענף. מצד אחר, זו הייתה אמנותו.
בזאת תם הדיון שלנו לרגל יום שישי, 13 בחודש.
נשוב לדון בדיוויד לין ביום שני. עד אז...
-דוסון, חכה. -מה יש?
שאלה מהירה. אני צריך שתעשה לי טובה.
-מה? -בעצם, אני רוצה לשאול בעצתך.
אני יוצא עם ג'ן הערב. לדעתי, זו ההזדמנות האחרונה ואני רוצה שילך לי.
לאן כדאי לקחת אותה?
-אני לא רוצה להתערב. -לא, תעזור לי.
אני רוצה שזה יהיה ערב מהמם. אתה מכיר את ג'ן.
מה היא אוהבת? אני רוצה שזה יהיה ערב מקורי ומלא דמיון.
וג'ן אומרת שאתה מומחה לשטויות האלה.
היא אמרה את זה? מה היא אמרה בדיוק?
בחייך, תעזור לי. לאן כדאי לי לקחת אותה? מה היא רוצה?
מה כולם רוצים, קליף? היא רוצה לעשות חיים, ליהנות.
זו הכללה. אני יודע ממה אני נהנה, אני לא בטוח בקשר אליה.
-אני אחשוב על זה. -אתה תחשוב. זה טוב. טוב לחשוב.
את תמותי הערב!
אלוהים, הפחדת אותי!
תביט.
-מי שלח את זה? -לא יודעת. אני חושבת...
אתה יודע מה? אני בטוחה שדוסון שם את זה בתא שלי.
כן? למה את חושדת בדוסון?
בחייך. זה מתאים לדוסון.
אל תדאגי. אני אגן עלייך. להתראות.
-כן. לאן נצא הערב? -זו הפתעה.
אבל אני מבטיח לך שזה יהיה ערב בלתי צפוי ומקורי מאוד.
-הלו? -הלו?
מי זה?
תגלי לי מה שמך, ואגיד לך מה שמי.
דוסון, קיבלתי את הפתק שלך. עכשיו אני אחת מהחבר'ה. תודה.
אתה יכול להפסיק עם זה.
מי זה דוסון?
טוב. כן, ראיתי את הסרט הזה.
אז תגידי לי מה שמך.
דרו ברימור.
רוצה לשחק? אז בוא ניגש ישר לעניין. מהו סרט האימים האהוב עליך?
"יום שישי ה-13". שלך?
"עשרת הדיברות". אל תשאל.
אתה רוצח הנשים המפורסם?
אתה מחכה לי בחוץ? מתכנן לחתוך לי את הלב?
אולי.
קבל עצה בחינם. תמצא לב אחר.
הלב שלי עקום במקצת.
מישהו פגע בך?
לא, הבאתי את זה על עצמי.
מצטער.
גם אני.
אולי אני יכול לעזור לך.
אתה יודע מה, דוסון? אני חושבת שמיצינו את הנושא.
אני שוב שואל, מי זה דוסון?
איפה אתה? בחוץ?
זה יהיה צפוי מדי. את לא משערת עד כמה אני קרוב.
-תפסיק עם זה, בסדר? -תחפשי בבית.
דוסון, לא התגנבת לבית, נכון?
למזלך, סבתא שלי איננה.
נשמע שדוסון חנון אמיתי.
הוא לא חנון, טוב? הוא קצת מרחף, אבל זו תכונה חיובית.
מה שלום סבא שלך?
תקשיב, דוסון...
דוסון, ממש שפל להסתתר בחדר של סבא שלי.
טוב, בסדר. הצלחת.
אני מפחדת. אתה יכול לצאת.
איפה אתה?
ג'ניפר, רק אל תסתכלי תחת המיטה.
סבא.
טוב. יודע מה, דוסון? זה לא מצחיק, טוב?
תפסיקי לקרוא לי דוסון.
-מי אתה? -נחשי.
מי שם?
שאלתי, מי שם?
-אלוהים! -ג'ניפר! זו רק אני.
לא מצאתי את המפתח לדלת הכניסה. עם מי את מדברת?
מי זה?
בקרוב, ג'ניפר.
בקרוב.
-מאוחר מדי. ראיתי. -מה?
את אחד התעלולים המבעיתים שאתה מתכנן לערב.
אני לא יודע על מה את מדברת.
אם את מתייחסת למשיכה שלי לפחד כילד,
התבגרתי בשנה האחרונה.
-בטח. מה אתה מסתיר מאחורי הספה? -שום דבר.
-אני רוצה לראות. -לא, אין שם דבר.
אל תדחף אותי. ואל תחשוב שהצלחת לעבוד עליי
בהעמדת הפנים התמימה שלך, "מי אני? אני שה תמים."
-אני יודעת שאתה עובד עליי. עליתי עליך. -אם כך, אין לך ממה לחשוש.
-פייסי הגיע. בואי. -לאן?
לחנות. לקנות אוכל לערב.
אני לא אוהבת לנסוע איתו. הוא פרא אדם בכבישים.
לא, אתם לא הוזים. פייסי לקח את הג'יפ. תגידו "כן"!
תגידו "הו, כן"!
זה ממש לא נראה לי.
אני נהג טוב. את לא צריכה לדאוג. האוטו שלנו גדול וכחול!
-ברכותיי. אתה הנהג הגרוע בעולם. -התעלמתי מההערה.
-את מוכנה להישאר במכונית? -למה?
טוב...
אני לא יכול לכבות אותה.
אני יכול, אבל זה סיפור כי אין לי מפתחות.
-אה, נכון. שכחתי. גנבת אותו. -לא, ממשפחה שואלים.
אף פעם לא גונבים.
-מה אתה חושב לך? -תשתקי.
-אני לא שייכת לך! -אל תיגעי בי! אל תיגעי!
-אתה משוגע, אתה יודע? משוגע! -תעופי לי מהפרצוף, זונה!
אפרק לך את הפרצוף, זונה!
-נתערב? -זה ריב משפחתי. תעזוב.
תעזוב אותי! תפסיק! תעזוב אותי!
היי! היי, היי!
-לאן אתה חושב שאתה הולך? -לא עניינך!
-אני הולך. -אתה מגעיל, אתה יודע?
חתיכת פושטק! אני שונאת אותך!
שמוק!
שלום, חבר'ה.
אתם מארגנים מסיבה?
כן, כן.
מסיבת ילדים עם עוגיות וחלב?
-לא בהכרח. -הבנתי. אתה עוד לא בן 21.
כמעט. בעוד כמה שבועות.
לסחוב לכם בקבוק יין?
כן, שיגעון.
את לא מתכוננת לשלם עליו?
ומה עם הכיף שבסחיבה?
נתראה בחוץ.
אלוהים.
-שלום. -שלום.
-מה שמך? -ג'ואי.
שלום, ג'ואי. שמי דיוויד. הלכתי לאיבוד.
אני בדרך לפרובידנס, ותעיתי בפנייה.
פרובידנס? זה בכלל לא הכיוון.
אולי תסבירי לי איך להגיע?
בסדר. סע ישר ברחוב אלם,
ובעוד כמה ק"מ תגיע לכביש המהיר.
תסלחי לי. נעצתי בך מבטים?
פשוט יש לך עיניים מלאות עוצמה.
אמרו לך את זה פעם?
המבט בעינייך חודר.
תודה.
אלוהים, כמה אני עייף. כל היום הייתי בדרכים.
-יש כאן בית מלון בסביבה? -למען האמת, כן. לא הרחק מפה.
אני לא מכיר את האזור.
ואת? את גרה בקרבת מקום?
מה קורה?
אתה צריך משהו?
לא, חבוב. שום דבר.
אני מודה לך על העזרה, ג'ואי.
בהצלחה.
אימא שלך לא אמרה לך לא לדבר עם זרים?
אולי הוא רוצח הנשים.
הוא תעה בדרך וביקש עזרה.
בחייך, ג'ואי. זו התחבולה הכי עתיקה בעולם.
עד מהרה היית מובלת ליער, פיך חסום וחבל סביב צווארך.
אתה פרנואיד.
רוצח סדרתי טיפוסי הוא לבן בשנות ה-20.
בוקר טוב!
-אנחנו בשנות ה-90'. את צריכה להיזהר. -שיהיה.
-בבקשה, חומד. -שיגעון.
"קברנט סוביגנון". היין האהוב עליי.
תשמעי, חבר שלי עורך סיאנס אצלו בבית.
בא לך להצטרף?
-אורסולה! -בשמחה.
-למכונית, אורסולה. -איפה המכונית שלך?
שם.
-לאן את חושבת שאת הולכת? -תנעלו את הדלתות!
-תן גז, פייסי! -תפתחי את הדלת, עכשיו!
-קדימה, סע כבר! -בסדר, בסדר.
אפס!
קליף. השעה שבע, בול בזמן.
-הנשים שלי לא מחכות. -אתה קליפורד אליוט?
שלום. מצאתי את המכתב במרפסת.
תודה, קליפורד. שמעתי עליך רבות.
רכז שדה, תלמיד מצטיין,
ואני רואה אותך בכל שבוע בכנסייה.
סבתא, את מזילה ריר.
ג'ניפר הקטנה שלנו יפה הערב, מה?
-כן, גברתי. -להתראות, סבתא.
תבלו בנעימים, ילדים. תחזיר אותה בחצות,
ולא, היא תהפוך לדלעת.
בסדר, אני מבטיח. אני אשמור עליה.
היא מחבבת אותך.
-זה סימן לא טוב. -האומנם?
די קריר בחוץ. אני רוצה לקחת מעיל.
הדרך לא ארוכה. רק כמה עשרות מטרים.
-לאן זה? -לבית של דוסון. הוא עורך סיאנס.
שיגעון, מה?
בית יפה.
פופקורן מתוק!
אימא'לה!
מי עשה את זה?
-דוסון, זה ברור כשמש. -בסדר. אני אוהבת שמפחידים אותי.
החבר שלי אדי מפחיד בטירוף.
-אני בטוח. -אני רוצה לשתות משהו.
חבר'ה, שירות עצמי.
אני מודה לך על שיחת הטלפון.
איזו שיחת טלפון? הייתי אמור לטלפן?
כן. והפתק בתא שלי. תוספת נחמדה.
קצת בוטה, אבל הרי אתה חסיד של ריאליזם.
פתק? שיחת טלפון?
בחייך, אל תיתמם. אתה מנסה להפחיד אותי.
לא נכון. מה פתאום?
כי זה מה שאתה עושה. היום יום שישי, 13 בחודש.
כן, אבל זה הכול. נחשים מזויפים. סליחה שלא תכננתי משהו מיוחד בשבילך.
חשבתי שתסלדי מזה.
טוב, אין פה כלום.
יש לך פותחן? היין לא קר. צריך קרח.
ממש כמו בית הזוועות בפארק השעשועים.
תודה. ג'ואי, תביאי את ספר הסיאנס. הוא בארון במסדרון.
אני מודה לך על שהזמנת אותנו. זה מושלם.
-נראה לך? -הפגישה הראשונה הכי מקורית שיש.
כמה בחורים מזמינים בחורה לבית של החבר שלה לשעבר?
זה קלאסי.
אני חושב שהיא מתחילה לחבב אותי.
ברכותיי.
ג'ואי, רק אני חושבת ככה, או שנקלעתי למצב מוזר?
קבעתי פגישה עם בחור, ואני מוצאת את עצמי כאן.
-מי הגה את הרעיון? -קליף.
לא, לא. הוא לא תחבלן. זה פרי חשיבתו של דוסון.
נראה לך?
רוחות המתים, אתן עמנו?
רוחות המתים, בואו אלינו.
-אורסולה, את אלילת הרוחות? -אני מתקשרת עם רוחות לפעמים.
לפעמים מתמקמות בגופי רוחות-אחיות.
דיון ולטויה?
מה דעתכם שניצור קשר עם הקורבנות של רוצח הנשים?
אולי נצליח לזהות אותו. נקבל את הפרס, רעיון שווה.
אתם יודעים שהוא עוקב אחר הקורבנות שלו?
בהתחלה הוא כותב להן או מטלפן אליהן.
-באמת? -כן.
ככה הוא עלה על הבחורה מקרוליינה הצפונית.
הוא שלח לה מכתבים ועקב אחריה הביתה בתום הלימודים.
הוא הציץ מבעד לחלונות ביתה.
ואז הוא טלפן והתחזה למישהו אחר.
זה מפחיד. מישהו טלפן אלייך, לא?
-מישהו טלפן אלייך? -כן. ושמו דוסון.
ג'ן, אני נשבע, לא טלפנתי.
ספר את הסיפור.
-את לא אוהבת סיפורים מפחידים. -יש סתירות באישיותי.
-תמשיך. -טוב.
הוא טלפן אליה וכך נודע לו שהיא תהיה לבד בבית.
היא גרה בעיירה שבה איש לא נעל את הדלתות.
הוא ניתק את החשמל, ניתק את קו הטלפון,
נכנס דרך דלת הכניסה, עלה במדרגות, נכנס לחדר שלה
בזמן שישנה ובחתך נקי אחד שלף את לבה.
הוא משתמש באזמל ניתוחים, ולכן הם חושבים שהוא רופא.
-אתה יודע למה הסיפור הזה מפחיד? -כי הוא אמיתי.
אתה חושב שדברים כאלה לא קורים באמת, אבל זה קורה.
יש לי סיפור.
וגם זה סיפור אמיתי.
אישה לוקחת את תינוקה ונוסעת לשדה לקטוף אוכמניות.
היא משאירה אותו במכונית,
ולא סוגרת את הדלת כדי שתוכל לשמוע אותו אם הוא יבכה.
היא יוצאת לשדה לקטוף אוכמניות וכעבור חצי שעה,
היא שמה לב שהתינוק לא השמיע ציוץ.
היא רצה למכונית ומביטה פנימה.
נחש ענקי זחל לגרון של התינוק
והזנב שלו משתרבב מהפה.
היא בהלם. היא שולפת את הנחש החוצה.
ואיתו, את הקרביים של התינוק.
זה לא מפחיד. זה מגעיל.
-זה דוחה. -תינוק מסכן.
גם לי יש סיפור מפחיד.
בחור אחד, ילדון,
נכנס לחנות ומתחיל עם אישה.
היא פרא אדם, קצת מטורללת. אבל יפה.
הוא מזמין אותה לבית של החבר שלו והם משחקים משחקים.
אבל הם לא יודעים שהאישה הזאת קצת חולה.
אתם יודעים, חולה בנפשה.
בגלל שנים של התעללות.
ושבתיק שלה יש סכין גדולה, ענקית.
כי לפעמים, סתם בשביל הכיף,
היא אוהבת לשסף גרונות ולראות לאיזה מרחק הדם ניתז.
מה קרה? זה ממש מפחיד.
-דוסון, תדליק את האור. -לא עשיתי כלום. זה קצר.
באמת? קצר בזמן סיאנס. ממש צירוף מקרים, דוסון.
טוב, אטלפן לחברת החשמל.
-תראו מה זה... קו הטלפון מת. -אל תסתכלו עליי.
יופי. אין חשמל, אין טלפון. אולי רוצח הנשים עשה את זה.
אולי דוסון הטמבל.
טוב, זה לא מצחיק. זה כבר מפחיד אותי, טוב?
-הדלתות נעולות? -כן, צריך לנעול.
ג'ואי ופייסי, תנעלו את דלת הכניסה. ג'ן וקליף, תביאו פנסים.
היי, לאן זה?
-לבדוק את ארון החשמל. תישארי כאן. -לא, אני באה איתך.
בסדר.
-הוא הצליח. את מתה מפחד. -לא נכון.
בחייך, מה את משקשקת? אלה הפעלולים הרגילים של דוסון.
-אין כאן שום חולה נפש. -יש. ואתה הבאת אותה.
אתה לא זוכר מה קרה עם תמרה? אתה עלול להסתבך עוד יותר.
בגלל תסביך האם המוזר שלך כולנו נירצח.
לדעתי היא די סקסית. היא נדלקה עליי, מה?
היא משוגעת על כל הראש. הסיפור על הסכין בתיק שלה?
תודה, פייסי. יש לך טעם גרוע כשמדובר בנשים.
ומאחר שאת אמרת את זה, אני ממש נעלב.
-למה אתה מתכוון? -ומה עם הטעם שלך, ג'ואי?
את תמותי, מתייסרת מרוב געגועים לחבר הטוב שלך.
ואין לו שמץ של מושג שאת חושקת בו בוקר, צהריים וערב.
-אני לא חושקת בו. -נכון. הכחשה, הכחשה.
נבדוק מה זה?
כן, בבקשה.
אתה לא מפחד, נכון?
לא.
קליף?
קליף.
-הבהלת אותי. -מצטער.
בחיי! לרגע חשבתי שאתה הפסיכית ההיא.
היא מטרידה, מה?
-אני חושבת שזו מלכודת. -מה זאת אומרת?
בחייך. אני בטוחה שמשהו יקפוץ מהארון.
נחשים, גווייה מדממת...
התאוריה שלך לא עמדה במבחן.
תמותו הלילה
אתה רואה? מה אמרתי לך? דוסון עשה לי את זה כל היום.
בהתחלה הוא שם פתק בתא שלי, אחר כך טלפן אליי...
-איך את יודעת שזה הוא? -אלא מי זה?
אולי דוסון לא עומד מאחורי זה? אולי...
אולי איזה פסיכופת עוקב אחרייך ורוצה להרוג אותך?
קר כאן. הנה. תחזיק את זה.
מה, חשבת שאשלוף סכין?
לא. מובן שלא.
אני לא דוקרת אנשים.
אני שולפת אקדח ויורה להם בראש.
אני סתם עובדת עליך, חומד.
-את שחקנית טובה. -מצחיק.
פעם רציתי לנסוע להוליווד.
ואז, לא יודעת...
פגשתי את אדי.
-הבחור ממגרש החניה? -כן. הוא פסיכי, הבחור הזה.
הוא ישב בכלא.
-למה? -תקיפה.
הוא תפס מישהו והכניס את הראש שלו בקיר.
הוציא לו את העיניים מהחורים.
הוא מפלצת.
אבל הוא המפלצת שלי.
אתה יודע, האהבה היא עסק מחורבן ומסובך.
-אני מסכים לכל מילה. -ידעתי שמשהו עובר עליך.
יש לי מין קשר חושי-מעגלי מיוחד כזה.
לא מזמן נפרדת מאחת הבנות שעכשיו בבית שלך.
חשתי ברגשות. אל תדאג.
היא אוהבת אותך.
-מה את יודעת? -אני יודעת שהיא רוצה אותך.
ואתה הפחדת אותה כל הערב, אז ברור לי שאתה רוצה אותה.
לא אותה. הפחדתי את ג'ואי.
כן, השחרחורת, החמודה.
-אתם תשלימו ויהיה בסדר. -ג'ן הייתה החברה שלי, לא ג'ואי.
-זו הבעיה, יצאת עם הבחורה הלא נכונה. -לא.
ג'ואי ואני חברים בלב ובנפש. זה הכול.
יש בינינו מין קשר חושי נוסף, כפי שקראת לזה בעצמך.
אני לא מבין מה קרה פה. הפעלתי שעון כדי שהאורות יכבו בדיוק ב-11.
-הפסקת החשמל הייתה פעלול? -כן, אבל ארון החשמל.
נראה לי שמישהו חיבל בו.
מה זה היה?
בואי נחזור פנימה.
-איפה הייתם? -ניסינו לחבר את החשמל.
-איפה ג'ואי? -היא יצאה לחפש אותך.
הנחתם לה לצאת לבדה?
היי, ג'ואי!
ג'ואי!
ג'ואי?
ג'ואי!
אלוהים אדירים, ג'ואי!
ג'ואי, דברי אליי.
ג'ואי.
מצחיק. מצחיק מאוד.
-סידרתי אותך. -זה היה עלוב.
זה היה ממש עלוב.
בחייך. אתה חזק בהתעללות, אבל אתה לא עומד בזה?
רמת ההפחדה שונה. אני משתמש בנחשים מגומי, לא בג'ואי מתה.
-יש הבדל. -אוי, מסכנצ'יק.
זה היה הרעיון של ג'ן. והאמת? רעיון מעולה.
ג'ן, זה היה הרעיון שלך?
המכתבים והטלפונים שלך היו מפחידים יותר מעזרים מגומי.
הם היו אמיתיים מאוד. ומפחידים.
אני לא יודע על מה את מדברת. לא שלחתי מכתבים ולא טלפנתי.
אתה רציני?
תסתכל לי ישר בעיניים ותגיד לי שלא ניסית להפחיד אותי.
-לא ניסיתי להפחיד אותך. -תישבע באלוהים.
ג'ן, את לא מאמינה באלוהים.
-אז מי עשה את זה? -רוצח הנשים. לא יודע, ג'ן!
-ולמה לא הפחדת אותי? -מה?
למה לא ניסית להפחיד אותי? מה קרה? אני לא נחשבת יותר?
ג'ן, את עזבת אותי.
את לא רוצה שום קשר אליי, אז כן, מחקתי אותך מהרשימה.
אז למה הזמנת אותנו אליך?
לא יודע.
רציתי לעזור לקליף.
ניסיון צולע "להשתחרר" ממך?
או להשגיח עליי?
אני לא מרוצה ממצב העניינים.
-זה לא לעניין, לא. -לא, לא.
-לא, אני צריכה ללכת. -טוב.
אבל אתה יודע מה? מה שלא יהיה, אני...
אני לא רוצה שתמחק אותי מהרשימות שלך, בסדר?
הרי את "בלתי מחוקה".
-אז להבא תפחיד אותי, טוב? -אל תדאגי. את ברשימה שלי.
את מפחדת?
אני עושה במכנסיים.
תקשיבי...
אני נראה צעיר אבל כבר הייתי עם נשים מבוגרות.
שמעת?
מישהו מסתתר בשיחים.
חתיכת כלבה!
תתרחק ממני! פייסי, תתפוס אותו! קדימה!
-אני אהרוג אותך! -ראיתם את ג'ן?
-אני אהרוג את שניכם! -אתה סתם מבטיח!
פייסי יפרק אותך! הוא החבר החדש שלי והוא ישגיח עליי!
-אל תגידי לו את זה. -מה קורה פה?
-החבר בחוץ. -והוא כועס על אמת!
-אני אטלפן למשטרה, אדי! -לא נכון!
כן נכון! אני מתקשרת עכשיו!
את לא יכולה. ניתקתי את הקו.
הוא התחרפן. אני מסתלקת מפה.
-הוא מחפש דרך פנימה. -תנעלו את הדלתות!
קדימה.
-מה זה? מטפס על הקירות? -אדי חזק אבל הוא לא איש העכביש.
-הוא מטפס על הסולם. -הוא ייכנס דרך החלון שלך.
לך לבית של ג'ן. תתקשר אל דאג. תזעיק עזרה.
החלון פתוח.
הוא בבית.
-אתה מנסה לקחת את האישה שלי? -לא, אדוני. כלל לא.
זה הסוף שלך!
את פגר.
תפסיקי! תפסיקי! תרדי ממנו!
תרדי ממנו! אדי?
-דבר אליי, חומד. -אני מצטער, בובה.
אדי, אתה בסדר? אקח אותך הביתה, חומד.
-אני אוהב אותך, אורסולה. -אני אוהבת אותך.
בוא נעזוב את המקום הזה!
הילדים האלה מוזרים!
מצטערת על הנזק. אני עובדת באולם הכדורת בדיילמן.
אם תבואו, אתן לכם הנחה על הנעליים.
תודה.
זה היה סיוט נורא.
חשבתי שאת אוהבת שמפחידים אותך.
טעות. אין דבר ששנוא עליי יותר.
את בטוחה? זה לא מה שדוסון אמר.
מה זאת אומרת?
את יודעת מה אני חש כלפייך, נכון?
אני מחבב אותך. את בחורה נהדרת.
תודה, קליף.
גם אתה בחור נהדר.
-זה לא מה שאת חושבת. -לא, באמת. אתה בחור נחמד מאוד.
יש לי הרגשה שאת מחבבת את דוסון כי הוא יצירתי,
ואולי את חושבת שאני מרובע או לא יצירתי או לא די מקורי.
לא, זה לא מה שאני חושבת.
אז פניתי אל דוסון ושאלתי בעצתו.
שאלת בעצתו של דוסון?
הוא אמר שאת אוהבת להיבהל.
ושאם אפחיד אותך כמו שצריך, אולי אעשה עלייך רושם טוב.
רגע. אתה טלפנת אליי בצהריים.
והמכתבים. אתה שלחת לי את המכתבים.
-ודוסון אמר לך לעשות את זה? -לא, זה היה רעיון מקורי שלי.
די מגניב, מה?
קליף...
יודע מה?
אם לדבר בכנות, אני לא בדיוק רוצה חבר כרגע.
חיי האהבה שלי התרסקו לרסיסים,
ואני מלקטת את השברים.
אבל אחרת, הייתי רוצה שתהיה אתה עצמך ולא איזה חיקוי זול של דוסון.
זה היה די אווילי, מה? ניסיתי להיות מקורי בכך שחיקיתי אדם אחר.
כן.
טוב, הגענו.
אוכל לתת לך נשיקת לילה טוב?
אתה יודע...
-סליחה. -זה בסדר, סבתא.
לא, לא, לא. תמשיכו. לא רציתי להפריע.
-שלום, קליפורד. -שלום, גברתי.
-אני כבר נכנסת. -לא, אל תמהרי. לאט לאט.
נדמה לי שסבתא שלי נדלקה עליך. אתה מעוניין?
אני דווקא דלוק על מישהי אחרת.
לילה טוב, קליף.
לילה טוב, סבתא.
אני מחבבת את קליפורד אליוט. משפחה טובה.
כן, הוא נחמד מאוד. אני הולכת לישון, בסדר?
יש לך מכתב, יקירתי.
יום שישי, 13 בחודש שמח, דוסון
מה זה, יקירה?
האמת, סבתא, זה בשבילך.
לילה טוב.
נבהלת כהוגן, מה?
-כן, אבל אני הבהלתי אותך יותר. -לא נבהלתי.
ראיתי את ההבעה על הפנים שלך כשראית אותי צונחת מהארון.
לא יודעת.
לרגע אפילו חשבתי שאולי באמת תצטער אם אמות.
ג'ואי, זה מגוחך.
לא תהיה עצוב? תודה.
את צוחקת? אלוהים, אני אסרב להתנחם.
ג'ואי, אם תמותי...
אלוהים, אני...
אני לא יודע מה אעשה.
זה הדבר הנורא ביותר שיכול לקרות.
מה איתי?
היית מזילה דמעה לו מתתי?
את נשארת לישון כאן?
אכפת לך?
כל התחבולות האלה הפחידו אותי.
-אבל זה היה בכיף, לא? -כן.
אבל יום שישי ה-13 בחודש עבר.
אז נפסיק להיתקל במוות, טוב?
נלך לישון ונעמיד פנים שהעולם מקום בטוח ומהנה, טוב?
בסדר, ג'ואי.
חמוד. חמוד.
המשטרה סבורה שהיא עצרה את הרוצח המוכר בשם רוצח הנשים.
שמו דיוויד בלנשארד. החשוד נמצא משוטט בשכונה בעיירה קייפסייד.
השוטרים אשר בדקו את מכוניתו מצאו עדויות הקושרות אותו למעשי הרצח
שאירעו בחוף המזרחי בחודשים האחרונים.
אנו נעדכן אתכם בהמשך בכתבה על רוצח הנשים.
-בוב? -ועתה, לחדשות המקומיות...
תרגום כותרות אדם כהן