סוף
טוב. יופי של סרט. תודה רבה. אני זזה.
-לאן את ממהרת? -עליי לגדוע את השמחה.
בסי אמורה ללדת בשבוע הבא ואני צריכה לעזור לה בבית.
בחייך, בודי יכול לעזור לבסי.
וצפינו בסרט אחד.
אנו אף פעם לא מסתפקים בסרט אחד בערבי הסרטים שלנו.
תמיד יש פעם ראשונה.
-לא רק לך. -על מה את מדברת?
ניסינו להתעלם ממה שקרה פה, אבל זה די בולט.
נראה בעליל שאני אורחת לא קרואה בטקס אישי מאוד
ושנוכחותי מפריעה לכם.
תישארי ותצפי בסרט נוסף. אני אלך.
-את לא צריכה ללכת. -לא, זה בסדר.
החלטנו להאט את הקצב.
לא נמות אם ניפרד לכמה שעות.
ולסבתא שלי יש מצב רוח מלחמתי. פירושו של דבר, ברגע שתראה שג'ואי עזבה
היא לא תסמוך עלינו. ולכן אני צריכה ללכת.
אל תעזבי בגללי. אני לא רוצה להרוס לכם את הערב.
לא, זה לא בגללך.
-אל תיקחי את זה באופן אישי. -יופי. הנושא סגור.
-מה נראה? -זה לא פתרון.
אם שתינו נישאר, המצב לא ישתנה ונמשיך להרגיש שלא בנוח.
טוב, אני רוצה להבין. ערב צפייה בסרטים מתמצה בכך:
את לא יכולה להישאר אם היא הולכת, כי סבתא שלך תתנגד.
ולא תוכלי להישאר אם היא נשארת כי תרגישי לא נוח.
כן.
את לא יכולה להישאר אם היא עוזבת כי תרגישי שגירשת אותה
ואת לא יכולה להישאר אם היא נשארת, כי זה יקלקל את הערב.
ניסוח יפה.
מאחר שזה ביתי ואנחנו יוצאים מתוך הנחה שאין לי לאן ללכת,
על פי החישובים שלי זה מותיר לנו בררה אחת.
-לילה טוב, דוסון. -רגע.
נתראה מחר.
אל תלך לישון מאוחר.
ערב צפייה בסרטים.
מסובך מדי.
בוקר טוב, מותק.
מה שלומנו הבוקר?
אם גם אתה נפוח ועצבני,
אנחנו מרגישים אותו הדבר.
תסתכלי על מחצית הכוס המלאה, התאריך המשוער שלך ב-22 בחודש.
בעוד פחות משבוע זה הסוף.
שבוע? זה לא יכול להימשך שבוע נוסף. זה לא אנושי.
אני לא ישנה. כפות הרגליים שלי שמנות.
הגב הורג אותי. יש לי בחילה 23 שעות ביממה.
ידעתם שתקופת ההיריון של העטלף היא חודשיים?
חודשיים, נשמע הוגן. נשמע הגיוני.
למה אני לא יכולה ללדת עטלף?
אנחנו בטוחים ב-80 אחוז שאת אנושית.
-את עדיין גרה פה? -לדאבוני הרב.
-מתי הריאיון שלך? -היום. אחרי העבודה.
במסעדה הצרפתית החדשה בהייניס.
אף אחד לא מונע ממך לעזוב את הבית.
ברוב המדינות את נחשבת בוגרת.
מצחיק מאוד. את לא.
בודי.
בחייך, אחותך מרגישה לא טוב היום.
אל תרדי עליה, טוב?
אני יודע שלא קל עם האם השלטת בזמן האחרון.
אבל היא אמורה ללדת בשבוע הבא ואני מבטיח לך
שאחרי הלידה היא תחזור לעצמה.
מזה אני חוששת.
מה זה, למען השם?
-לוח שנה, סבתא. -זה לוח שנה עם תמונות זימה.
לא, זה לוח שנה אמנותי. ולפני שתחטפי שבץ,
אני רוצה שתדעי שהתמונות האלה מוצגות בכמה מהגלריות המפורסמות בעולם.
זה לא מעניין אותי. בביתי לא נועצים מבטים שטופי זימה בגברים עירומים.
לא, אנחנו רק מתפללים אליהם. נכון?
שלא תעזי להשוות בין השניים.
אלוהים ישמור, ג'ניפר. מה קרה לך?
מה קרה לילדה הקטנה שהכרתי?
לילדה שלמדה בכנסייה בימי א' כשבאה לבקר אותי בקיץ?
לילדה שהתייחסה בכבוד לכנסייה?
היא שקלה בכובד ראש את קיומו של אלוהים
ולא השתכנעה.
היא מכבדת את אלה שמאמינים בקיומה של השגחה עליונה,
אבל היא אינה מאמינה בה.
ובמילים אחרות, היא התבגרה.
אולי היא רק חושבת שהיא התבגרה.
אנחנו צריכים לצאת בסוף השבוע, את ואני.
כמו בכל סוף שבוע.
אנחנו לא יוצאים. אנחנו נשארים בבית.
אנחנו ממציאים אמתלה כלשהי הקשורה ללימודים,
ואז אני בא אלייך ביום שישי,
אנחנו נועלים את הדלתות ומגיפים את התריסים
כדי שאיש מאנשי העיירה לא יראה אותנו יחד.
אני יודע שקשה לך להודות בכך שנוצרה בינינו מערכת יחסים,
אבל את מוכרחה להודות שיש כאן משהו.
כן, יש כאן משהו.
יפה. לכן הגיע הזמן שנתנהג בהתאם.
נצא לבלות. בפרהסיה. יחד. יהיה שיגעון. כמו זוג אמיתי.
פייסי, נחמד מצדך, אבל זה לא מעשי.
לא נישאר כאן. ניסע לפרובידנס, בסדר?
נאכל ארוחת ערב, נלך לסרט. איש לא מכיר אותנו שם.
נראה ככל הזוגות המעורערים היוצאים לבלות במוצאי שבת.
מה את אומרת?
את רוצה לצאת איתי, גברת ג'ייקובס?
היא תיסע איתך לפרובידנס?
היא לא השיבה בחיוב, אבל גם לא בשלילה.
היא נעצה בי מבט כמי שאומרת, "אני רוצה, פייסי, אבל אני לא יכולה."
לי נראה שברגע שאקבל רישיון נהיגה
היא תיכנע לדרישותיי.
-מה אתה עושה? -אתה יודע.
צריך לנקוט אמצעי זהירות.
אני ממש מרחם עליך.
אתה מנסה להוציא את גברת ג'ייקובס מהמיטה.
המין הוא לא העיקר במערכת היחסים הזאת.
ולמזלי, זה גם לא נושא שולי.
אני זז. אני לא רוצה שהחברה שלך תחשוב שאני מבריז לה.
-חבוב, תיזהר. -אל דאגה.
בחיי!
לא היה קל,
אבל אני חושב שמצאתי היבט חיובי במשבר הנישואים של הוריי.
מיץ' וגייל הצטרפו לטיפול לחיזוק הזוגיות.
אחוזת לירי תהיה בבעלותי הבלעדית...
-נחמד מאוד, אבל... -נחמד?
אני מקווה שננצל את הזמן למעשים לא חוקיים.
נפוצה שמועה מוזרה על פייסי בבית הספר.
שמעת?
שהוא הגיש את השיעורים שלו בזמן?
לא בדיוק, והשמועה כוללת את גברת ג'ייקובס.
והיא?
בוא נאמר שהתפתחה ביניהם מערכת יחסים קרובה.
כה קרובה שהיא נחשבת בלתי חוקית ב-35 מדינות.
אולי נפריך אותה בעודה באיבה. מי סיפר לך?
השאלה צריכה להיות, מי לא סיפר לי. השמועה עשתה לה כנפיים.
-מוכרחים למצוא את פייסי. -רגע. דוסון, זה נכון?
דוסון...
אמרתי לך פעם שלא אשקר לך.
תעשי לי טובה, תעמידי פנים שלא שאלת אותי את השאלה.
לא תאמינו מה שמעתי.
אני חושב שאני כן אאמין.
היי!
ג'ואי אמרה שהיא שמעה שקני לברטון עישן בשירותים.
-הוא שמע הכול. -עכשיו הכול מובן.
החיים שלי התנהלו על מי מנוחות, היה צריך לחולל סערה.
פייסי, המצב לא נורא.
אני מודה לך על המאמץ, אבל המצב נורא.
האמת? זה אסון.
זה מסוג המאורעות החשובים והנדירים בחייך המפרידים
בין חציים הראשון של חייך לכל מה שקורה לאחר מכן.
הנחמה היחידה שלי היא התקווה הקלושה שתמרה לא תשמע על כך.
אם תרשה לי להתהלך
אבל וחפויי ראש ולרחם על עצמי,
-אודה לך מקרב לב. -תקשיב, פייסי.
המצב לא טוב. אבל אתה יכול לשלוט בו.
זה לא הזמן לצטט את מילותיו של אובי ואן.
מבחינתך, מה גרוע יותר משמועה? שמועה מוכחת.
אם תצא למסדרון, ראשך חפוי, בקטע של "אויה לי",
תיראה כמי שמודה שיש אמת בשמועה.
אבל אם תצא למסדרון ותיראה כמי שלא שם קצוץ,
כאילו זה הסיפור המופרך ביותר ששמעת אי פעם,
קיים סיכוי שכל הסיפור הזה יישכח עד השעה השישית.
אעמיד פנים. אהיה רגוע, נינוח.
חיוך, קריצה.
אפסע בקלילות על פני תלמידי כלכלת בית.
שום דבר לא קרה. שום דבר לא מטריד אותי.
-כן. -בדיוק!
תיכון קייפסייד
הסיפור רומיאו ויוליה מפורסם בעיסוקו
בסוגיית הפרי האסור שאותה נלמד השנה.
כבר לא.
מר ויטר, איחרת.
הוא נח, אחרי אתמול בלילה.
היי, תיישב את ההתערבות.
אמיתיים או מסיליקון?
מר טוויצ'ל, אם תמשיך להעיר הערות, נתראה אחרי השיעור.
את מבטיחה?
רבותיי, נא להירגע.
איפה היינו?
הפרי האסור.
היי, מפר חוק.
אל תהססי להמשיך בדרכך. לא איעלב.
לא באתי לכאן כדי לרדת עליך, אדרבה.
אני לא יודעת אם השמועות מוגזמות
או אם זה אחד הניסיונות המוזרים שלך למשוך את תשומת לבן של השמיניסטיות,
אבל רציתי להגיד לך שאני יודעת מה עובר עליך.
לא, קשה לי להאמין שאת יודעת מה עובר עליי.
ככה.
כולם נועצים בך מבטים כשאתה הולך במסדרון.
מתלחששים מאחורי גבך.
אתה שומע את שמך בשיחותיהם של זרים.
ועד מהרה אתה חושד ובצדק,
כי רודפים אותך ואתה משוכנע שכולם מדברים עליך.
-תאר לך שהיית עושה משהו גרוע יותר. -כמו מה?
לו גרת עם אחותך הלא נשואה שהרתה לחברה השחור
בשעה שאבא שלך מרצה עונש מאסר בגין סחר בסמים.
היית מאמין, פייסי?
יש לנו משהו מן המשותף.
אנחנו מספקים רכילות לאנשי העיירה צרי המוח.
ו...
לרוע מזלך,
אתה הסקופ הערב.
שיגעון.
מה אני יכול לעשות בנידון?
מה שאני עשיתי.
תתפלל כמו משוגע שיצוץ סקופ טוב יותר.
סבתא שלי מתעלמת מנקודת המבט שלי
כדי להתמודד עם זה וזה מרתיח אותי.
אני גולשת לפסים רגשיים ולא הגיוניים,
אני מתחצפת, תוקפת, ואני מספקת לה סיבות
לבטל את הדעות שלי.
וכך אנחנו נעות סחור סחור במעגל קסמים.
את צריכה לעשות משהו. לא תוכלי להתעלם ממנה שלוש שנים.
לא? יופי. בזאת מחקתי את תוכנית א'.
הנה היא. בדיוק בזמן.
פוקחת עין על אורח חיי המופקר.
-נתראה הערב, טוב? -בסדר.
נאכל ארוחת ערב בשש. תרחצי את ידייך ותערכי את השולחן.
בטח.
בסי?
בסי!
ג'ואי!
-אני שמחה כל כך שאת כאן. -מה קרה, הכול בסדר?
לא קרה כלום.
הייתי בדרכי למרפאה. קרתה לי תקלה קטנה.
לא ידעתי שקבעת פגישה.
לא קבעתי. הפגישה הבאה נקבעה לתאריך המשוער,
אבל יש לי תחושה שאצטרך לשנות את מועד הפגישה.
למה?
כי אני די בטוחה שיש לי צירים.
אלוהים אדירים!
-אנחנו צריכות להזיז את הטנדר... -ג'ואי, זה בסדר.
אבל את צריכה להזעיק אמבולנס.
ומאחר שמכשיר הטלפון שלנו לא בדיוק פועל כרגע...
-לא? -לא.
הטלפון הקרוב ביותר נמצא בביתו של ידידך דוסון.
אני רוצה שתיקחי אותי לשם תכף ומיד.
הבית של דוסון קרוב, אבל הדרך עקלקלה.
ישנה רק...
דרך אחת להגיע לשם.
אל תדאגי, בסי. אנחנו נגיע.
בקצב שבו את חותרת נגיע לשם כשלישייה.
תני לי את המשוטים.
את חותרת כמו נקבה.
מעכשיו אקרא לך ג'וזפין.
חשבתי שאת מקצוענית.
כן, וחשבתי שאת אמורה ללדת בבית חולים בשבוע הבא.
אוי, לא, בסי. מים מחלחלים לסירה.
-הסירה בסדר גמור, ג'ואי. -מנין המים?
הוא לא בבית? תגיד לפייסי שיחזיר לי צלצול.
-דוסון? -תודה.
יופי שבאת, אני דואג לפייסי. אני לא יודע איפה הוא.
אין זמן לדיבורים. אחותי יולדת.
-מגניב, ברכותיי. -בחצר הקדמית שלך.
מה?
כן, אבל אני...
אני מבין.
-כן, אמתין. -מה הם אומרים?
הבשורה הטובה היא שהאמבולנס בדרך, אבל הוא עוצר בדקסברי.
דקסברי? מרחק שעה מכאן.
תאונת דרכים רצינית. הלידה אינה בראש סדר העדיפויות היום.
הם ימסרו לי זמן הגעה משוער.
אין רופא ברדיוס הקרוב, יש רק בית חולים אחד ואמבולנס אחד.
עוד אחת מאותן הנאות נסתרות כשאתה חי באמצע שום מקום.
כן, אני עדיין כאן. כמה זמן?
השגת את בודי? איפה בודי?
טלפנתי למסעדה, ושם נמסר לי שהוא עלה לאוטובוס להייניס.
האמבולנס יגיע לכאן ברגע שיוכל, אבל הם לא יכולים להבטיח דבר.
תקשיב, פקיד ממשלתי עלוב נפש שכמוך. מדברת האם לעתיד.
אולי אני לא בחוג משלמי המסים הזוכים לטיפול מידי במקרה של מצוקה רפואית,
אבל הנעל שלי מלאה מי שפיר, האגן שלי מהדהד כמו תוף,
ואני עלולה להיקלע למצב שבו מיילדיו של תינוקי הראשון יהיו שני תלמידי תיכון!
אז תפסיק להמציא תירוצים, תרים את התחת השמן שלך
ותשלח לכאן אמבולנס לפני שהעובר ילך לאוניברסיטה!
שיגעון.
אני בטוחה שעכשיו הם בדרך.
אני לא רוצה לנהל את השיחה הזאת, פייסי.
-איזו שיחה? -שבה אתה מתנצל לפניי,
ומחזק את לבי הדואב,
בשעה שאתה מסביר מדוע אין זו אשמתך שפתחת את פיך הגדול.
זו לא אשמתי. סיפרתי לדוסון. לא ידעתי שקני נמצא בשירותים.
במערכת היחסים בינינו החלטנו משהו.
שיהיו בינינו קרבה אינטימית ומין.
ההגבלה הייתה אחת, לא מדברים על זה.
אתה לא מספר לידידיך ואתה לא משוויץ לפני חבריך לכיתה.
ייתכן שאתה צעיר מכדי להבין שמירת סוד מהי.
אני רוצה שתשמעי את הצד שלי. את טועה.
לא תוכל לחדש לי דבר. במקרה שמעתי הכול בחדר המורים.
כן, בדיוק.
המורים מדברים עלינו.
הרכילות תגיע לאוזני ההנהלה במוקדם או במאוחר.
ואז למועצה. ואם יתמזל מזלנו,
לאוזניו של התובע המחוזי.
תמרה, אני מצטער.
הבוקר, אם איני טועה, הצעת שנתנהג כמו זוגות אחרים.
אני יודעת מה נעשה כמו זוגות אחרים. ניפרד.
איפה האמבולנס הארור?
בדרך, בסי, בדרך.
בודי לא יגיע. מה נעשה?
אין לנו הכשרה ליילד את התינוק. אנחנו עדיין לומדים ביולוגיה.
אני בטוח שיש מישהו בעיירה הזאת שיכול לעזור לנו.
מה זה?
הנוסח המאושר של כתבי הקודש. הברית החדשה והברית הישנה.
הפרקים האחרונים אהודים עליי במיוחד.
את יודעת מה אהוד עליי? אנשים המכבדים את פרטיותי
וזכותי להאמין במה שאני רוצה.
אני יודעת שהדבר האחרון שהיית רוצה זה שתהיה לך
נכדה אתאיסטית,
אבל את לא צריכה להתייחס לכך כאל מחדל שלך.
אין המדובר באלוהים גרידא. אני כבר לא מאמינה באדם.
אני יודעת שאת לא מחבבת אותי או את המשפחה שלי
ואני יודעת שיש לך 80 סיבות לקבוע שבסי ובודי הם חוטאים,
אבל ברגעים אלו ממש אחותי נמצאת בביתו של דוסון ועומדת ללדת,
ובין 80 הסיבות האלו אני לא מוצאת ולו סיבה אחת שהתינוק אשם בגינה.
אז אם תוכלי להיזכר שבתור אחות נשבעת לעזור לנזקקים...
זה יהיה נחמד מצדך.
שיגעון.
טוב...
תשמע מה קרה לי.
הסתפרתי במספרה של קרלטון,
והבחור לידי סיפר על השמועה שנפוצה בתיכון
על איזה צוציק ששכב עם המורה שלו.
אמרתי לעצמי, "אם מדובר במין,
זה לא יכול להיות אחי הקטן."
ואז הבחור אומר, "אומרים שהילד בדה הכול מלבו.
זה שקר אחד גדול."
אז אמרתי לעצמי, "זה הוא."
אתה יודע מה? זה ממש מרתק.
וכל הזמן חשבתי על...
וזה ממש הגעיל אותי. רק על תמרה המסכנה.
היא בטח הרוסה מזה.
ספר לי מה הניע אותך.
מה היה הנימוק למעשיך? שעמום?
-או זעקה קלאסית לתשומת לב? -לא. אתה יודע מה?
חשבתי שמחובתי להוכיח לתושבי העיירה
שאחד מבני המשפחה מקיים יחסי מין הטרוסקסואליים.
ועכשיו, מתוך סקרנות,
האם עלה על דעתך ולו לרגע קט
להגן עליי או לתמוך בי?
אצלנו במשפחה אין מקום לרגשות מהסוג הזה?
איזו התפלספות, פייסי.
אני בטוח שהנהלת בית הספר תתרגש מדבריך.
לא שמעת, מה?
השקרים שלך עלו מעלה מעלה ב"שרשרת המזון".
המפקח סטיבנס יזמן פגישת חירום
שבה יוחלט אם להגיש כתב אישום נגד גברת ג'ייקובס או לא.
אין ספק בלבי שיזמנו גם אותך.
מוזר, לא?
אבל ישנם אנשים בעיירה שמתייחסים אליך ברצינות.
כן, ולדאבוני אתה לא אחד מהם.
תביטי, בודי עושה את דרכו למסעדה צרפתית בעברו השני של המחוז
וכל זה לא יהיה סיפור מעורפל מכלי שני
רק בזכות המכשיר הקטן הזה.
מה את אומרת, בשביל בודי?
בסדר. אבל זכות הצנזורה שמורה לי.
עשינו עסק.
בסי.
הבאתי עזרה.
לא עשית את מה שאני חושבת שעשית.
עימות. מעולה.
-באיזו תדירות מופיעים צירי הלידה? -ג'ואי!
היא אחות, היא יכולה לעזור לך.
היא גזענית השונאת כל דבר הקשור בי, בחבר שלי
-ובתינוק שלנו שטרם נולד. -הכול בסדר?
אלתור של לידה בבית.
-אין סיבה לדאגה. -אני דווקא די מודאגת.
בנות, תזיזו את השולחן.
הדופק חזק. הטמפרטורה בסדר גמור.
בנות, אנחנו צריכות להושיב את בסי בכיסא.
לאט, לאט, בעדינות. זהו זה, זהו זה.
אני מתנגדת לזה.
מר דה מיל, תביא לנו מגבות גדולות ומטליות, בבקשה.
-טוב. -זהו, לאט, לאט, לאט.
יופי. תירגעי. תמשיכי לנשום.
לאט, לאט. תנשמי, יופי. כריות!
תודה, ג'וזפין.
שמי ג'ואי.
לא, שמה יהודה.
בסדר. ועכשיו תקשיבי היטב, אני רוצה להציע לך עסקה.
זה יהיה יום חשוב בחייך, ומאחר שאני האחות המטפלת בך
ייתכן שתוצפי ברגשי תודה אדירים כלפיי אחרי הלידה.
אני מבטיחה לך שלא אנצל לרעה את תחושת האושר שלאחר הלידה
ואדחיק כל דחף להיקשר אלייך בגין חווית הלידה המשותפת
אם תעשי לי טובה קטנה.
-והיא? -תשתקי.
איפה המגבות שביקשתי?
-תמי, תקשיבי, אני... -מר ויטר, טרם נפגשנו.
קרוליין פילדס, פרקליטתה של גברת ג'ייקובס.
עורכת דין?
לפי עצת פרקליטה היא לא תדון איתך בתיק כעת.
על מה את...? לא מדובר בתמי...
אני חוזרת ומבקשת ממך להימנע מקשר ישיר עם הלקוחה שלי.
אם תרצה לשוחח איתה בעתיד
יהא עליך ליצור קשר עמי, ואני אעביר את המידע אליה.
הבהרתי את עצמי?
כן.
-קרוליין? -כן, מר ויטר?
את מוכנה לומר למרשתך שאני מצטער?
הציר הזה היה בדיוק 60 שניות אחרי הקודם.
פתיחה גמורה, יקירתי.
-תתחילי לדחוף. -לדחוף את מה?
את התינוק, יקירתי.
היא תחזיק מעמד, ג'ואי.
כן, אני יודעת.
הישיבה מתקיימת, והסיבה לזימונך היום,
גברת ג'ייקובס, היא שאנו ניצבים לפני רכילות עיקשת.
רכילות מדאיגה, ואני מניח שהדבר הגיע לאוזנייך.
-אכן. -ברצוני לדבר ישירות, גברת ג'ייקובס.
פייסי ויטר הוא תלמיד בכיתה י' הלומד אצלך אנגלית?
כן.
נשמעו אישומים שלפיהם קיימת יחסי מין עם מר ויטר.
סלחי לי על פנייתי הישירה,
אבל האם יש אמת באישומים?
-ובכן... -לא, אין בהם אמת.
מר ויטר, אנא המתן לתורך.
תביטו, אין בכוונתי לנהוג בחוסר כבוד,
אבל אם תניחו לי לדבר, כולנו נגיע הביתה בזמן לארוחת הערב.
בסדר, מר ויטר, מה ברצונך לומר?
אני יודע שאתם סבורים שאני הפצתי את דבר הרכילות.
ו...
זה הגיוני.
בכל זאת, תלמיד ממוצע היושב בכיתתה של גברת ג'ייקובס בכל יום
וחולם בהקיץ על דבר אחד ויחיד.
איך ארגיש אם אהיה בחור נאה יותר,
מתוחכם יותר
ומבוגר ב-15 שנה, כי אז, ורק אז,
גברת ג'ייקובס תראה בי
מישהו אחר ולא עוד אחד מתלמידיה.
ורק אז יהיה איזה שהוא בסיס לרכילות הזאת.
אל תפרש את דבריי לא נכונה.
החמיאה לי הרצינות שבה התייחסתם להאשמות הללו.
אבל אישית, התייחסתי אליהן כאל פנטזיית נעורים.
ציפיתי שגם אתם תתייחסו אליהן ככאלה.
תקן אותי אם אני טועה, אבל למען התיעוד,
האם אתה אומר שאתה כופר באישומים שהועלו נגדך?
כן, למען הפרוטוקול או כל מקום אחר שבו דבריי יירשמו.
גברת ג'ייקובס היא המורה שלי לאנגלית.
ולאכזבתי המרובה...
זה הכול.
כן, זהו זה, זהו זה.
-כן, כן. -אלוהים!
את מתקדמת יפה.
סבתא, אני צריכה לדבר איתך.
-תביטי, יש כאן המון דם. -מה?
-היא אמרה דם? -תירגעי, יקירתי.
את מפחדת להגיד לי שמשהו לא בסדר?
אני רוצה לדעת אם משהו לא בסדר.
תפסיקי, הכול כשורה.
ג'ניפר לא יודעת
שהדימום הוא חלק מתהליך הלידה.
אנחנו לא רוצים שתדאגי.
ג'ניפר, תביאי מטלית קרה, עכשיו!
גברת ריאן, אני מתקדמת יפה, נכון?
יוצא מן הכלל, בסי.
אחרת לא הייתי מצלם אותך, נכון?
-גברת ריאן, תחייכי. -החוצה!
אתה מסיח את דעתה, ואני לא מוכנה לזה.
סבתא, יש בעיה, נכון?
-משהו לא בסדר. -הכול בסדר.
איך את מעזה להבהיל את המטופלת שלי ולהביע דעה הסותרת את דעתי?
סבתא, היא מאבדת כמויות אדירות של דם.
אני לא מבינה בזה, אבל אני יודעת מהן כמויות אדירות של דם.
כן, נכון. הדימום כבד יותר מהרגיל,
אבל אין כל עדות לחתכים בצוואר הרחם או להיפרדות שליה.
דברי ברורות, סבתא.
בשפה פשוטה? אני זקוקה לעזרתך, ג'ניפר.
תפסיקי לערער על סמכותי
ותעזרי לי ליילד את התינוק לפני שהיא תאבד עוד דם
ומצבה יידרדר.
את מסוגלת למלא אחר בקשתי?
את מסוגלת להאמין בי?
אם כן, אני מבטיחה לך שזה הרגע.
בסי, תנשמי ותדחפי. זוכרת? תנשמי ותדחפי!
-אלוהים, כואב לה. -היא מתגברת.
לא, אני רוצה משהו.
-מה את רוצה, יקירה? -גלולה, תרופה, משהו נגד כאבים.
אין לי תרופות, אבל יש לי משהו אחר שיעזור לך.
-בבקשה, אני מוכנה לנסות הכול. -יפה. חזרי אחריי:
אבינו שבשמים...
היא זקוקה לתרופת הרגעה, לא לתפילה.
אני מצטערת, זה לא יעזור לי.
תתפללי למען התינוק.
אבינו שבשמים.
יתקדש שמך.
תבוא מלכותך.
שמעת אותה, "תבוא מלכותך."
תבוא מלכותך.
תדחפי!
היי.
אני מת לראות את ההבעה של אימא שלי
כשאספר לה מה קרה בסלון שלה.
בסי תהיה בסדר, ג'ואי.
גם אם גברת ריאן מפחידה בחיי היום יום, אני חושב שהיא בעלת כישורים מתאימים.
אני יודעת, דוסון.
לידיעתך, לא יצאתי לכאן מפני שאני דואגת לבסי.
-אני דואגת, אבל... -מה יש?
שום דבר. כלום.
-זה סתם דבילי. -לא, זה לא דבילי.
אני לא תמיד מסכים עם הדעות שלך, אבל הן לא דביליות.
טוב, יש לי שאלה.
את מי בסי מזכירה לך?
שאלה קלה.
את אימא שלך.
לפעמים הדמיון ביניהן קלוש אבל...
ישנן פעמים...
כשבסי אומרת משהו או עושה משהו ו...
יש לי הרגשה שאימא חיה וקיימת.
כשאימא חלתה...
היא קיבלה טיפולים כימותרפיים בכל חודש...
היא התפתלה מרוב כאבים.
והייתי חוזרת הביתה ויושבת לידה.
היא הייתה משמיעה זעקות מצמררות,
ואני הייתי מתפללת לכל הכוחות העליונים
שלעולם לא אשמע אותן שוב.
ואיך שהוא, מישהו שמע את תפילתי.
-למזלי, לא שמעתי זעקות כאלה יותר. -עד היום.
כן.
כשאימא שלך סבלה מכאבים,
למה ישבת על ידה?
בחייך, דוסון, היא נזקקה לי.
היא לא אמרה לי שהיא זקוקה לי, אבל ידעתי.
ידעתי שהיא זקוקה לי.
למה את חושבת שבסי לא זקוקה לך?
תמרה?
שלום.
אני יודע מה את חשה כלפי פייסי כרגע,
הוא סיבך אותך כהוגן,
אבל למען האמת, איני רוצה שתזקפי זאת לחובת המשפחה.
מה אני אגיד לך, הילד הזה היה פגע רע מגיל צעיר.
מסתבך בצרות, נקלע לקטטות.
אם כך, אתה ודאי מתגאה בו.
מתגאה? אני לא מבין, תמרה.
מתגאה בכך שהתבגר.
מילד לא צייתן לבחור צעיר, נחמד,
אינטליגנטי ורגיש.
ודאגלס?
שמי גברת ג'ייקובס.
זהו זה. תדחפי.
-הנה קצה הקודקוד. -אלוהים, אני רואה את הראש!
זהו זה. הוא כבר יוצא. עוד טיפ-טיפונת.
זהו, יקירתי, יופי. עוד דחיפה. זה כבר נגמר.
קדימה, בסי. את תעמדי בזה.
-לא יכולה. אני עייפה מדי. -את יכולה לדחוף ואת תדחפי.
-הוא יצא. -הוא?
הוא.
הוא בסדר?
הוא לא סתם בסדר.
הוא בריא ושלם והוא יפהפה.
כולו שלך.
אני יכול לדבר איתך או רק בנוכחות פרקליט?
שלום, פייסי.
אם באת להתנצל...
אין צורך.
אני מעריכה מאוד את כל מה שעשית.
האמת...
קיוויתי שאני יכול להניח שכל הדיבורים האלה על פרידה
נאמרו בלהט הרגע.
תמרה, זה לא יקרה שוב, לעולם.
מרגע זה ואילך לא אדבר על כך עם איש.
לא עם דוסון, לא עם איש.
אין סיכוי קלוש שזה יקרה שוב.
אני יודעת. לא אניח לזה לקרות.
יופי. גם אני לא.
אולי לא הבהרתי את עצמי.
לא תהיה סיבה לרכילות משום שלא יהיה על מה לרכל.
אני עוזבת את קייפסייד.
הגשתי את התפטרותי למנהל גייגר
ומחר בערב אהיה בביתה של אחותי ברוצ'סטר.
את לא מבזבזת זמן, מה?
פייסי, ידעת שזה בלתי נמנע.
לא, אני חייב לחלוק עלייך.
לא העליתי בדעתי שרוצ'סטר
תהיה ציון דרך בסיפור שלנו.
הפרידה בלתי נמנעת.
אולי תסיים את לימודיך.
אולי אני אפגוש גבר בגילי.
אולי אתה תפגוש בחורה בגילך.
ידעת שזמננו קצוב,
שזמנה של מערכת היחסים קצוב.
עליך להבין, פייסי, אני מחבבת אותך.
לא ציפיתי שאחבב אותך עד כדי כך, לא רציתי בזה.
אבל אני...
בת 36 ו...
אני רוצה ללדת ילדים לפני שיהיה מאוחר מדי.
אני רוצה להיות אימא שלהם, לא חברה שלהם.
תקשיב...
אמנם אני מבוגרת יותר ובוגרת יותר לכאורה,
אך אין זה אומר שאני יודעת מה להגיד במצבים כאלה.
אז אנא, ניפרד לשלום.
איני רוצה לגלוש לרגשנות, לבוא במבוכה ולדבר בכנות.
מותר לנשק אותך?
לא יודעת. עד כמה שזכור לי, כך החלו כל הצרות.
את יודעת...
אני חושב שאוכל לעמוד בזה, תמרה.
אני לא בטוחה שאני אוכל.
הנה.
בסדר.
טוב...
אני מקווה שתיהני ברוצ'סטר.
אני מקווה שתיהנה בתיכון.
-לילה טוב. -לילה טוב, ג'ניפר.
-יום ארוך, מה? -יום טוב.
ג'ניפר.
גם אם יש דברים שאנחנו לא מדברות עליהם,
אין זה אומר שאנחנו לא מרגישות אותם.
ג'ניפר?
אחרי מה שחווית היום,
האם את יכולה לומר בכנות שאינך מאמינה באלוהים?
אני לא יודעת בקשר לאלוהים אבל...
אני חושבת ששיניתי את דעתי על בני האדם.
היי, ג'ואי, בואי הנה.
אלה העיניים של אימא, נכון?
כן.
זה היה הדבר הראשון שראיתי.
להתראות, תמי.
תרגום כותרות אדם כהן