Konec
Tak jo, skvělý film. Díky moc. Už musím jít.
-Jo, zpomal. Kam ten spěch? -Nerada kazím náladu,
Bessie má za týden rodit a potřebuje doma pomoc.
Bodie se o Bessie postará.
Vidělas jen jeden film.
O filmovém večeru míváme víc filmů.
Všechno je jednou poprvé.
-Dnes je prvenství všude. -O čem to mluvíš?
O něčem zjevném, co zatím ignorujeme.
Já ale vidím, že vám narušuju velmi soukromý rituál.
a ty jsi z mé přítomnosti očividně nesvá.
Víš co, Joey? Dívejte se na další film, já půjdu.
-To nemusíš. -Ne, to je v pořádku.
Rozhodli jsme se nespěchat,
takže pár hodin od sebe nás nezabije.
Navíc babička je válečné stezce, takže jakmile Joey odejde,
nebude nás chtít nechat o samotě. Měla bych jít.
Neodcházej kvůli mě. Nechci nikomu kazit večer.
Ne, to není tebou.
-Neber si to osobně. -Super! Vyřešeno. Další film.
-Co to bude? -Tohle není řešení, Joey.
Pokud zůstaneme obě, budeme stejně nesvé jako celý večer
Udělám si v tom jasno. Filmový večer se scvrkl na tohle:
Ty nemůžeš zůstat, pokud ona odejde, kvůli babičce.
A nemůžeš zůstat s ní, protože je to trapné.
Jo.
A ty nemůžeš zůstat, pokud ona odejde, protože ji vyháníš.
A nemůžeš zůstat s ní, protože to kazí filmový večer.
Dobře řečeno.
Protože jsme u mě a já tím pádem nemám kam jít,
je podle mých výpočtů jen jedna možnost.
-Dobrou noc, Dawsone. -Tak moment.
Ahoj zítra.
Neponocuj.
Filmový večer…
Náramně složitá věc.
Dobré ráno, zlatíčko.
Jak se dnes ráno cítíme?
Jestli je ti na zvracení, jsi oteklý a nedůtklivý,
tak se zřejmě cítíme úplně stejně.
Ber to z té lepší stránky. Termín máš 22tého.
Za týden bude po všem.
Za týden? Další týden nevydržím. Je to nelidské.
Nespím. Mám tlusté nohy.
Záda mě zabíjejí. Žaludek se mi zvedá 23 hodin denně.
Věděl jsi, že kaloni jsou březí jen 2 měsíce?
Dva měsíce. To je fér. To je rozumné.
Proč nemůžu porodit kaloně?
Protože jsi s jistotou asi 80 % člověk.
-Ty tu ještě bydlíš? -Bohužel.
-Kdy máš pohovor? -Dnes po práci.
Nová francouzská restaurace v Hyannis.
Jestli se ti tu nelíbí, Joey, klidně se odstěhuj.
Ve většině států už bys byla dospělá.
To je sranda. Protože ty ne.
Bodie.
No tak, Joey. Sestře dnes není dobře.
Takže ji trochu šetři, ano?
Hele, vím, že je to s ní poslední dobou těžké.
Za týden rodí. Až to bude venku…
vrátí se ke svému starému já.
Ale toho se právě bojím.
Co je proboha tohle?
-Kalendář, babi. -Oplzlý kalendář.
Ne, umělecký kalendář. A než začneš zase běsnit,
tyto fotografie visí v nejlepších galeriích světa.
Je mi jedno, kde visí. V mém domě se na nahé muže neciví.
Tady se k nim modlí, že?
Neopovažuj se to srovnávat.
Pane Bože, Jennifer, co se ti stalo?
Kde je moje malá holčička?
O prázdninách jsem ji vodila do nedělní školy.
Kdysi projevovala úctu církvi a jejímu učení?
Zvážila možné scénáře božského vzniku vesmíru
a shledala je nepřesvědčivými.
A zatímco respektuje ty, kdo ve vyšší bytost věří,
ona sama nevěří.
Jednoduše řečeno vyrostla.
Možná. Možná si jen myslí, že vyrostla.
Měli bychom spolu o víkendu někam vyrazit.
Však vyrážíme.
Ne, nechodíme ven. Zůstáváme doma.
Vymyslíme si nějaký školní důvod,
proč musím v pátek večer k tobě,
zamkneme dveře a zatáhneme žaluzie
aby nás nikdo z lidí nemohl vidět pohromadě.
Ano, je pro tebe těžké přiznat, že máme vztah,
ale musíš uznat, že něco máme.
Ano, něco máme.
Správně. Takže bychom se tak měli chovat.
Jít na veřejnost. Bude to skvělé, jako skutečný pár.
Pacey, to je milé, ale stěží proveditelné.
Nemusí to být v Capeside. Můžeme jet do Providence, co?
Dáme si večeři, zajdem do kina. Nikdo nás tam nezná.
Budem jako ostatní dysfunkční páry,
co se jdou v sobotu večer bavit.
Tak co říkáš?
Vyrazíte si se mnou, slečno Jacobsová?
Řekla, že s tebou pojede?
Neřekla ano, ale neřekla ani ne.
Byl to ten pohled typu „Opravdu chci, Pacey, ale nemůžu“.
Jakmile dostanu žákovský řidičák,
ta ženská se mi úplně poddá.
-Co děláš? -Však víš.
Jsou to přece jen hodně citlivé informace.
Máš mé sympatie, Pacey.
Jak se ji snažíš dostat ven z ložnice.
Hele, tenhle vztah není jen o sexu, jasný?
Teda naštěstí pro mě částečně ano.
Radši půjdu. Aby si tvá přítelkyně nemyslela, že ji podvádím.
-A ty musíš být taky opatrný. -Neboj.
No ty vole!
Nebylo to snadné.
ale našel jsem na našich světlou stránku.
Jeli se hádat k terapeutovi…
a nechali mi dům pro sebe, takže…
-To je hezké, ale… -Hezké?
Doufal jsem v něco temnějšího.
Kolují tu divné zvěsti o Paceym.
Slyšel jsi to?
Konečně odevzdal včas domácí úkol?
Ne tak úplně, a nejde jen o Paceyho.
Týká se to i slečny Jacobsové.
A co s nimi?
Na studenta a učitelku mají výjimečně blízký vztah.
Dokonce tak blízký, že asi v 35 státech je to nezákonné.
Třeba to půjde utnout v zárodku. Kdo ti to řekl?
Spíš kdo mi to neřekl. Je to všude. Říkají to všichni.
-Musíme najít Paceyho. -Počkej, Dawsone, je to pravda?
Dawsone…
Nemůžu ti lhát. To už jsem ti říkal.
Tak prosím dělej, jako že ses mě na to nezeptala.
Nebudete věřit, co jsem zaslechla.
Nevím proč, ale asi budeme.
Hej!
Joey slyšela, že Kenny Leaverton kouřil v kabince.
-Všechno slyšel. -To sedí.
Život jde až moc dobře. Něco to muselo vyvážit.
Není to tak zlé.
Cením si tvé snahy, ale je to opravdu zlé.
Je to ještě horší. Je to katastrofa.
Jedna z těch vzácných událostí, jež oddělují
první polovinu života od všeho ostatního.
Moje jediná útěcha je slabá naděje, že se to nedostane k Tamaře.
Takže mi dovol na chvilku
schoulit hlavu a litovat se.
-Budu ti za to vděčný. -Hele, Pacey.
Samozřejmě to není dobré, ale teď to můžeš ovládat.
Právě nemám chuť na citáty z Obi-Wana.
Horší než fáma je jen odůvodněná fáma.
Jestli teď odejdeš celý usoužený,
bude to jako tvé doznání.
Pokud půjdeš po chodbě s výrazem „Je mi to fuk“,
jako že ty řeči jsou absurdní,
tak do šesté hodiny by mohlo být po všem.
To umím. Umím být v pohodě, nenucený…
úsměv tu, mrknutí tam.
Uvolněná chůze vítěze.
Jako by se nic nestalo, jo? Jako že jsem nad věcí.
-Jo. -Super!
STŘEDNÍ ŠKOLA CAPESIDE
Romeo a Julie nabízí nejlepší popis
tématu zakázaného ovoce, jemuž se letos budeme věnovat.
Už ne.
Pane Wittere. Jdete pozdě.
Nejspíš odpočíval po včerejšku.
Hej, rozsoudíš nás?
Jsou pravé nebo silikonové?
Pokračujte v komentáři, pane Twitchelle, a uvidíme se po hodině.
Slibujete?
Takže se uklidníme!
Kde jsme to byli?
Zakázané ovoce.
Čau zajíčku.
Klidně jdi dál. Nebudu se zlobit.
Hele, i přes první dojem tě nejdu zabásnout.
Nevím, jestli jsou ty drby přehnané
nebo jde o pokus, jak být přitažlivější pro dívky,
ale asi vím, čím si procházíš.
Pochybuju, že víš, čím si procházím.
Jak to vidím já.
Lidi zírají, když jdeš po chodbě.
Šeptají ti za zády.
Zaslechneš své jméno v rozhovoru.
A brzy přijde oprávněná paranoia.
Jsi přesvědčený, že všichni mluví jen o tobě.
-Představ si něco ještě horšího. -Jako co?
Bydlet s těhotnou, neprovdanou sestrou a jejím černým přítelem,
zatímco tvůj otec je ve vězení za drogy.
Představ si to, Pacey.
Vlastně máme něco společného:
zajišťujeme drby pro úzkoprsé spoluobčany.
A…
bohužel pro tebe…
Dneska jsi hlavní téma ty.
Skvělé.
Tak, co mám teď dělat?
To, co já.
Modlit se, že přijde lepší zpráva.
Babička můj názor řeší tak,
že předstírá, že neexistuje, což mě vytáčí.
Takže mluvím emocionálně píše než racionálně,
a já jsem hrubá a nejistá, čímž jí dávám další důvod…
odmítat mé názory.
Jako bychom byly v začarovaném kruhu.
Musíš něco udělat. Ty tři roky do vysoké ji nemůžeš ignorovat.
Nemůžu? Škoda, to jsem měla v plánu.
Tady ji máme, přesně načas.
Bděle dohlíží na můj zhýralý životní styl.
-Tak se uvidíme večer, dobře? -Dobře.
Večeře je v šest. Čekám tě umytou u stolu.
Bessie?
Bessie!
Joey!
-To je dobře že jsi tady. -Co se děje? Jsi v pořádku?
To nic není, opravdu.
Jela jsem na kliniku. Měla jsem malou nehodu.
Nevěděla jsem, že jsi objednaná.
Nejsem. Až do termínu porodu objednaná nejsem,
ale mám tušení, že to budu muset přeložit.
Proč?
Protože podle všeho už to na mě jde.
Pane bože!
-Zprovozníme auto. -Joey, mám to pod kontrolou.
Ale potřebuju zavolat sanitku.
A protože náš telefon není úplně provozuschopný…
-Není? -Ne.
Nejbližší telefon má tvůj kamarád Dawson.
Potřebuju se tam dostat co nejdřív.
Dawsonův dům je sice nejblíž, ale je to nepraktické.
Vlastně odtud existuje jen…
jediná cesta.
Neboj se, Bessie. Dostanu nás tam.
Touhle rychlostí tu budeme brzy tři.
No tak! Dej to sem.
Vesluješ jako holka.
Začnu ti říkat Josephine.
Myslela jsem, že jsi špičková veslařka.
Jo, a tys měla rodit příští týden v nemocnici.
Panebože, Bessie! Do loďky teče!
-To není loďka, Joey. -Tak co to je?
Není? Může mi Pacey zavolat, až se vrátí?
-Dawsone? -Děkuji.
Dobře, že jsi tady. Bojím se o Paceyho. Nemůžu ho sehnat.
Nemám čas mluvit. Moje sestra rodí.
-Super! Gratuluju. -U vás na trávníku.
Cože?
Dobře, jo, jasně, ale já…
Rozumím.
-Jo, vydržím. -Co říká?
Sanitka je na cestě. Nejdřív se ale zastaví v Duxbury.
Duxbury? To je hodinu odsud.
Dopravní nehoda. Hromadná. Porody prý počkají.
Dá mi přibližný čas.
Jedna nemocnice s jednou sanitkou a bez doktora 30 mil daleko?
Další výhoda života na konci světa.
Ano, jsem pořád tady. Za kolik?
Sehnali jste se Bodieho? Kde je?
V restauraci říkali, že je v autobusu do Hyannis.
Přijedou hned, jak to půjde. Nemůžou ale nic zaručit.
Poslouchej, ty ubohá úřednice, tady nastávající matka.
Asi nepatřím mezi elitu, ke které se posílá sanitka hned,
ale plodovou vodu chytám botou, pánev mi tepe jak do tance…
a hrozí mi, že mi dítě porodí dva studenti střední školy!
Tak se přestaň vykrucovat, zvedni tu tlustou prdel,
a sežeň mi sanitku, než dítě půjde na vysokou!
Úžasné.
Určitě vyrazí hned.
Tohle vynech, Pacey.
-Co mám vynechat? -Všechny ty omluvy
a starost o mé zraněné srdce,
a vysvětlování, že nemůžeš za to, že sis pustil hubu na špacír.
Řekl jsem to jen Dawsonovi. Nevěděl jsem o Kennym.
Náš vztah měl jedinou mez, Pacey.
Nebyl to ani sex, ani skutečná intimita…
Jen jeden: Nemluvit o něm.
Neříkat o něm kamarádům. Nechlubit se spolužákům.
Ale možná je diskrétnost moc dospělácká, aby ji pochopil chlapec.
Jen… si vyslechni mou stránku příběhu. Není to tak, jak si myslíš.
Všechno už jsem to slyšela ve sborovně.
Ano, to je pravda.
Už o nás mluví i učitelský sbor.
Je jen otázkou času, než se to dozví zřizovatel.
A pak školská rada. A možná, pokud budeme mít opravdu štěstí…
okresní prokurátor.
Tamaro, mrzí mě to.
Dnes ráno jsi navrhoval, abychom dělali to, co ostatní páry.
Mám jeden nápad, který se teď hodí. Pojďme se rozejít.
Kde je ta zatracená sanitka?
Už jede, Bess. Už jede.
Bodie to nestihne. Co budeme dělat?
Nemáme kvalifikaci. Učíme se středoškolskou biologii.
Musí tu být někdo, kdo ví, co dělat.
Co to je?
Bible krále Jakuba. Starý a Nový zákon.
Já si potrpím na kapitoly ke konci.
Víš, na co si potrpím já? Na úctu k mému soukromí
a na právo na vlastní přesvědčení.
Vím, že ateismus je ta nejméně vhodná vlastnost
pro tvou vnučku,
ale neměla by sis to brát osobně.
A nejde jen o Boha. V dnešní době nemám moc víry ani v člověka.
Hele, sice mě nemáte ráda a neschvalujete mou rodinu
a máte asi 80 důvodů, proč jsou Bessie a Bodie hříšníci,
ale má sestra je vedle u Dawsona a rodí,
a to dítě nezodpovídá za nic z těchto důvodů.
Takže jestli si vzpomínáte, jako zdravotní sestra jste přísahala pomoc.
Bylo by to opravdu milé.
Super.
Takže…
Poslechni si tohle.
Sedím v křesle u holiče…
a chlápek vedle mě začne vyprávět o nějaké fámě na střední škole
o nějakém zelenáči, co spí s učitelkou.
Takže si říkám: „Pokud to zahrnuje sex…
určitě to nebude můj bratr Pacey.“
Pak ten chlap říká: „Kluk si to prý všechno vymyslel.
Je to jenom lež.“
A tak si říkám: „Trefa.“
Víš, je to opravdu strhující, Dougie.
Víš, a jediné, co mě napadlo…
a bylo mi z toho špatně, jak je na tom chudák hodná Tamara.
Musí ji to úplně ničit.
Zasvětíš mě do svých vnitřních pochodů?
Jaké jsi měl důvody? Nuda?
-Nebo jen klasické volání po pozornosti? -Vlastně ne. Víš co?
Bylo na mně, abych dal městu vědět,
že aspoň jeden člen naší rodiny má heterosexuální sex.
A jenom ze zvědavosti,
napadlo tě někdy, i jenom na chvilku,
bránit a podpořit mě v této záležitosti?
Nebo rodinné krédo takovým emocím brání?
To je vážně smutné, Pacey.
Školská rada bude určitě stejně dojatá jako já.
Ty jsi to neslyšel?
Zdá se, že tvé lži se dostaly potravním řetězcem nahoru.
Náčelník Stevens svolává schůzi správní rady,
která má rozhodnout, zda obvinit slečnu Jacobsovou.
Nepochybně pozvou i tebe.
Víš, je to sranda, Pacey,
ale tady ve městě tě fakt někdo bere vážně.
Ty k nim bohužel nepatříš.
Bodie právě jede do restaurace na druhé straně okresu
a pokud má z narození dítěte něco mít, můžu to zařídit
tímhle nenápadným přístrojem.
Tak co říkáš? Pro Bodieho?
Dobře. Ale chci to sama sestříhat.
Dohodnuto.
Bessie.
Mám někoho, kdo ti pomůže.
Prosím, řekni mi, že to není pravda.
Konflikt. Perfektní.
-Jak často máte kontrakce? -Joey!
Je zdravotní sestra. Pomůže.
Je to rasistka, která nenávidí všechno na mně a mém příteli
-a našem nenarozeném dítěti. -Je všechno v pořádku?
Máme tu improvizovaný domácí porod.
-Není se čeho obávat. -Já bych měla pár obav.
Děvčata, odsuňte ten konferenční stolek.
Puls je silný. Teplota je v pořádku.
Dobře, přesuneme Bessie na křeslo.
Pomalinku, v klidu. To je ono. To je ono.
Jsem proti, rozumíte.
Pane DeMille, sežeňte nám velké ručníky a žínky, prosím.
-Dobře. -To je ono. V klidu, v klidu.
Uklidněte se. Dýchejte pomalu.
Dýchat snadno. To je ono. Polštáře!
Děkuji, Josephine.
Vlastně jsem Joey.
Ne, vlastně je to Jidáš.
Dobře, pokud jde o vás, nabízím vám dohodu.
Je to váš velký den, a jako k ošetřující sestře
ke mně na konci možná pocítíte příliv vděčnosti.
Ale já nezneužiji vaší poporodní blaženosti,
a odolám nutkání spřátelit se s vámi,
pokud mi na oplátku uděláte jednu laskavost.
-Jakou -Držte hubu.
Tak kde jsou ty ručníky?
RADNICE CAPESIDE
-Tammy, mrzí mě to. -Pane Wittere, my se neznáme.
Caroline Fieldsová, její advokátka.
Advokátka?
Na radu právního zástupce se rozhodla s vámi nemluvit.
O čem to mluvíte…? Tady nejde o…
Musím vás požádat, abyste se zdržel přímé komunikace s mou klientkou.
Pokud pocítíte potřebu s ní mluvit,
kontaktujte mě, a já předám případné relevantní informace.
Je to jasné?
Jo.
-Caroline. -Ano, pane Wittere?
Řeknete prosím své klientce, že se omlouvám?
Tahle kontrakce byla přesně 60 sekund od té poslední.
Dobře, jste úplně otevřená, zlato.
-Teď je čas tlačit. -Tlačit co?
Dítě, zlato.
Bude v pořádku, Joey.
Jo, já vím.
Toto zasedání bylo svoláno. Požádali jsme vás o účast,
slečno Jacobsová, protože čelíme úporné fámě.
Nepochybně jste tuto fámu slyšela.
-Ano, slyšela jsem ji. -Budu tedy upřímný.
Pacey Witter je váš student angličtiny?
Ano, je.
Existují tvrzení o vztahu mezi vámi a panem Witterem.
Odpusťte mi mou upřímnost, ale zeptám se:
Jsou tato tvrzení pravdivá?
-No, podívejte… -Ne. Nejsou.
Pane Wittere, počkejte, až budete povolán.
Koukněte, tedy se vší úctou…
dejte mi pár minut a na večeři budeme všichni doma.
Dobře, pane Wittere, co chcete říct?
Tyhle řeči prý mají původ u mě.
A…
asi to dává smysl.
Jsem trojkař, co denně sedí vzadu při angličtině u slečny Jacobsové
a sní stále o stejné věci:
Jaké by to bylo, vypadat trochu lépe,
být trochu světa znalejší,
a asi o 15 let starší, protože pak, a jedině pak
by se na mě slečna Jacobsová mohla dívat
jako na něco víc než jednoho ze studentů.
A teprve potom by tyto fámy možná mohly začít být pravdivé.
Abyste mi rozuměli.
Jsem opravdu polichocen vážností, s jakou tato tvrzení berete.
Osobně jsem je vždycky měl jen za adolescentní fantazie.
Tak nějak jsem čekal, že uděláte to samé.
Jestli vám dobře rozumím, do záznamu
tedy popíráte výše uvedená tvrzení?
Jo, do záznamu i kamkoli jinam je chcete dát.
Slečna Jacobsová je moje angličtinářka.
A k mému velkému zklamání…
naprosto nic víc.
Ano, to je ono. To je ono.
-Ano, ano. -Bože!
Vedete si dobře.
Babi, potřebuju s tebou mluvit.
-Babi, je tu hodně krve. -Co?
-Řekla krev? -Uklidněte se, zlato.
Bojíš se mi říct, že to jde špatně?
Chci o tom vědět.
Neblázněte, draho. Vůbec nic se neděje.
Jennifer neví,
že krev je přirozenou součástí porodu.
Znepokojenou vás vůbec nepotřebujeme.
Jennifer, studenou žínku!
Paní Ryanová, vedu si dobře, že jo?
Vedeš si skvěle. Všechno je skvělé.
Nenatáčel bych, kdyby to nebylo v pořádku, že?
-Paní Ryanová, úsměv na kameru. -Ven!
Rozptylujete pacienta a to já nestrpím.
Babi. Babi. Máme problém, že?
-Něco je špatně. -Nic se neděje.
A jak se opovažuješ znepokojovat pacientku vyjádřením opačného názoru?
Babi, ztrácí hodně krve.
Moc o tom nevím, ale vím, jak vypadá hodně krve.
Ano, dobře. Je tu víc krve, než bych chtěla,
ale nevidím důkazy o cervikální laceraci nebo odchlípené placentě.
Anglicky, babi.
Dobře, anglicky? Potřebuju tvou pomoc, Jennifer.
Odlož svůj postoj a své dohady
a pomoz mi dostat to dítě ven, než ztratí další krev
a komplikace se zhorší.
Myslíš, že to dokážeš, Jennifer?
Myslíš, že ve mě dokážeš sebrat víru?
Protože pokud ano, teď je k tomu dozajista ta nejlepší chvíle.
Dobře, Bessie, nádech a zatlačit. Pamatujete? Nádech a zatlačit!
-Babi, má bolesti. -Jde jí to dobře.
Ne, paní Ryanová. Něco potřebuju.
-Co potřebujete, drahá? -Léky. Něco na bolest.
Nemám. Znám ale jednu věc, která by mohla zabrat.
-Prosím. Zkusím cokoliv. -Dobře, opakujte po mně:
Otče náš, jenž jsi na nebesích…
Potřebuje sedativum, ne Otčenáš.
Omlouvám se, ale tohle na mě nezabere.
Ne, zlato. Je to pro vaše dítě.
Otče náš, jenž jsi v nebesích.
Posvěť se jméno tvé.
Přijď království tvé.
No tak. Slyšela jste ji. „Přijď království tvé.“
Přijď království tvé.
Zatlačte!
Čau.
To bude máma koukat,
až jí řeknu, co se stalo u nás v obýváku.
Bessie bude v pořádku, Joey.
Paní Ryanová je sice obvykle děsivá, ale v nouzi je neuvěřitelně schopná.
Já vím, Dawsone.
Nešla jsem ven, protože bych se bála zůstat uvnitř.
-Strach mám, ale… -O co jde?
Ale o nic. To je v pořádku.
-Je to hloupost. -Ne, není to hloupost, Joey.
Možná s tebou ne vždy souhlasím, ale tvoje důvody nejsou nikdy hloupé.
Dobře. Otázka, Dawsone.
Koho ti Bessie připomíná?
To je snadné.
Tvoje matka.
Občas je ta podoba jen letmá, ale…
jindy zase…
Bessie něco řekne nebo udělá a…
Jako by máma nikdy neumřela, víš?
Když onemocněla,
když měla chemoterapii každý měsíc…
Měla z toto hrozné bolesti.
Přišla jsem domů a sedla si k ní.
Takové výkřiky jsem nikdy předtím neslyšela.
Modlila jsem se ke všem vyšším bytostem,
abych už je nikdy od nikoho neslyšela.
Někdo mě asi vyslyšel.
-Naštěstí jsem je nikdy neslyšela. -Až do dneška.
Joey, když tvoje máma měla ty bolesti…
Proč jsi u ní seděla?
Ale no tak, Dawsone. Protože mě potřebovala.
To mi neřekla, ale věděla jsem, že…
Věděla jsem, že mě potřebuje.
Tak proč si myslíš, že tě Bessie potřebuje míň?
Tamaro?
Ahoj.
Vím, co teď musíš k Paceymu cítit,
po tom všem, co ti způsobil.
Ale nerad bych, kdybys celou rodinu házela do jednoho pytle.
Řeknu ti, s tím klukem bylo od dětství samé soužení.
Tady potíže, tamhle povyk…
No, tak to musíš být velmi pyšný.
Pyšný? Nerozumím, Tamaro.
Na to, co z něj vyrostlo.
Z nezvladatelného dítěte je milý, citlivý…
inteligentní mladý muž.
A Douglasi.
Jsem slečna Jacobsová.
To je ono. Zatlačte.
-Dítě začíná vycházet. -Panebože. Vidím hlavičku!
To je ono. Už to skoro je. Už jen chviličku.
To je ono, zlato. Ještě jednou. Už to skoro je.
Ještě jednou, Bess. Zvládneš to.
-Nemůžu. Jsem moc unavená. -Zlato, můžete a uděláte to.
-Kluk je venku. -Kluk?
Kluk.
Je v pořádku?
Je lepší než v pořádku.
Je zdravý. Je nádherný.
Je celý váš.
Můžeme si promluvit, nebo tu musí být právník?
Ahoj, Pacey.
No, jestli se jdeš znovu omluvit…
tak nemusíš.
Hluboce si cením toho, co jsi udělal.
No, vlastně…
Doufal jsem, že ty řeči o rozchodu
padly v náhlém rozrušení.
Protože, Tamaro, už se to nikdy nestane.
Od teď s nikým nemluvím.
Ani s Dawsonem ani s nikým.
Nehrozí, že by se to opakovalo.
Ne, já vím, protože to nedovolím.
Dobře, dobře. Ani já ne.
Možná jsem se nevyjádřila jasně.
Nebudou žádné další drby, protože už nebude jejich terč.
Odjíždím z Capeside.
Už jsem odevzdala rezignaci řediteli Geigerovi,
a zítra bych měla být u sestry v Rochesteru.
Neztrácíš čas, že ne?
Věděl jsi, že tenhle den musí přijít.
Dovolím si s vámi nesouhlasit, slečno Jacobsová.
Nikdy bych nepředvídal, že Rochester
bude součástí zápletky naší malé ságy.
Myslela jsem, že musel přijít konec.
Hej, možná odmaturuješ.
Já možná potkám někoho ve svém věku.
Bože, možná i ty potkáš někoho ve svém věku.
Ale věděl jsi, že tady
jsou hodiny, které odměřují čas našemu vztahu.
Pochop, Pacey, záleží mi na tobě.
Víc, než jsem kdy čekala nebo chtěla.
Ale mně je…
36 let…
a chci mít děti, než bude pozdě.
Tedy chci být jejich matkou, ne jejich kamarádkou.
Víš…
to, že jsem starší a pravděpodobně vyspělejší…
neznamená, že vím lépe než ty, co se v takové situaci říká.
Takže prosím, pojďme se rozloučit.
Než se rozbrečím a ztrapním a řeknu úplně celou pravdu.
Je povolen polibek na rozloučenou?
Já nevím. Vzpomínám si, že právě tím celý tenhle zmatek začal.
Víš, já…
Myslím, že bych to zvládl, Tamaro.
Ale nejsem si jistá sebou.
Pojď sem.
Dobře.
No…
Tak ať si užiješ Rochester.
A ty si užij střední školu.
-Dobrou noc. -Dobrou noc, Jennifer.
-Dlouhý den, co? -Byl dobrý.
Jennifer.
To, že si navzájem neříkáme jisté věci,
neznamená, že je necítíme.
Jennifer?
Po tom, co jsi dnes zažila,
můžeš mi upřímně říct, že stále nemáš víru v Boha?
No, já nevím o Bohu,
ale asi jsem trochu změnila názor na člověka.
Hej, Joey, pojď sem.
Má máminy oči, vidíš?
Jo.
To bylo první, čeho jsem si všimla.
Ahoj, Tammy.