זה הרגע שלי עם ג'ן. אנחנו צופים בעתיד שלי. אני וג'ן.
-עתיד בשחור ולבן. כה מיושן. -לא. אני מדבר על האלהה רומנטית.
-הנשיקה הראשונה שלנו תהיה בדיוק כזו. -רגע אחד! חזרנו לזה?
עוד לא התנשקתם?
הנשיקה אינה העיקר, המסע הוא העיקר.
יצירה ושמירה של הרגע הקסום.
ג'ן מאמינה להיגיון הקולנועי המעוות?
-הוא לא מעוות. זו רומנטיקה. -עבר זמנה. תנשק אותה ודי, טוב?
תעלה לשלב הבא ותצא מזה.
טוב, זה לא פשוט כל כך.
צריך ליצור את הרגע המושלם.
זה דורש תכנון, מוזיקה מתאימה, תאורה ודיאלוג.
-אי אפשר לצייר נשיקה. -ודאי שכן.
זו לא מציאות. הסרטים האלה
הם רצף תמונות שקריות הקיימות רק בהוליווד.
לא, אלה תמונות הטבועות במציאות הדמיון.
שלפת את זה מהתחת שלך או מה?
אנשים חושבים שסרטים הם פנטזיה. לא בהכרח.
"מעתה ועד עולם". זה אפשרי.
פשוט צריך ליצור את הרגע.
הרגע הזה בשפת הים אפשרי. את יכולה להיות דברה קר.
חול במפשעה. שמימי.
הגישה שלך מונעת את התהוות הרומנטיקה.
-את צינית מדי. -בטח.
-אני עייף, אין לי כוח לשיחה הזאת. -אני מצטערת, דוסון.
המוזיקה של ג'ון ויליאמס לא מלווה רגעים רומנטיים.
קוראים לזה סטריאו.
או שקיעה או ליל קיץ זרוע כוכבים.
פוגעת בי התפיסה הקולנועית
שלפיה בראד פיט וסנדרה בולוק ייפלו מהשמים ויסחפו אותנו.
-לא ידעתי שאת דלוקה על בראד פיט. -אני לא. זה היקש.
-סנדרה בולוק? -דוסון! הסרטים האלה לא אמיתיים.
אלה לא נשיקות צרפתיות. הם צילמו את הסצנה 22 פעם.
הבחורה משועממת, הבחור הומו, זו תעמולה קולנועית.
ג'ואי, ג'ואי. יצור ציני, מריר ועייף...
שכמותך.
גם אתה היית פעם מריר וציני.
והיית הרבה יותר מעניין.
אבל עכשיו אני בוחר בקסם.
הפנטזיה הזאת של עולם הסרטים הפיטר פני שלך?
-היא תהיה בעוכריך. -יום יבוא ותביני, ג'ואי.
תכירי את הרגשת התשוקה,
הרצון לנשק את אותו אדם. ואז תבואי אליי ותגידי לי,
"דוסון, צדקת."
את רואה? צריך להאמין.
תמחא כפיים, דוסון. ייתכן שאתה תקוותה האחרונה של טינקר בל.
תיכון קייפסייד
טוב, ילדים. הבה נשמע כמה רעיונות.
מה דעתכם על קטע ראוותני בנשף הניצחון?
בסוף המערכה השנייה.
אולי מישהו יידע את הדמות המצוירת היושבת שם מאחור
שהדיון מוגבל לרעיונות מתוחכמים?
נלי, נסי לשוות לפגישה אווירה של תקינות פוליטית.
אני יודעת. המאמן חוטף התקף לב ומתפגר לפני המשחק.
לא, למי אכפת מהמאמן? צריך לחשוב על משהו רציני יותר.
הערב נתחיל לצלם. צריך לסגור עניין.
אין לנו סוף. משהו חסר בשיאה של המערכה.
מה דעתכם שנכניס בעיה?
התמכרות לסמים, שכרות, החברה שלו נכנסת להיריון.
תהרגו מישהו. מוות לא צפוי תמיד עוזר.
חבר'ה, עליכם ליצור מתח דרמטי.
יש נוסחה לדברים האלה.
צפיתם פעם ב"רוקי" או ב"קראטה קיד"?
הסרט צריך לעסוק במפסידן, לא בנער האהוד.
הוא צריך להתגבר על קונפליקט פנימי המתחולל בו.
ואנו, הצופים, צריכים לדעת מדוע המשחק הזה חשוב לו.
מה הוא יוכיח לעצמו אם ינצח? אנו צריכים לחבב אותו.
עלוב! מר גולד, כמפיקה,
אני מבקשת שתסתום לו את הפה.
שמתי לב שלא החזרת לי את המבחן.
האם פירוש הדבר שאת רוצה לפגוש אותי אחרי השיעור?
הציון שקיבלת בבוחן אינו מספר זוגי.
קרי, מספר חזק?
מספר לא זוגי, קרי, 23.
אתה יודע משהו על איתן פרום?
אני יודע שיש לו חווה.
-ובחווה הייתה... -תפסיק, פייסי.
זה רציני.
גם המורים האחרים מדברים על הישגיך, או חוסר הישגיך.
אתה נכשל בכל המקצועות.
יש לך מושג עד כמה קשה להיכשל?
זה דורש מאמץ ניכר.
-אתה נכשל בכוונה? -כמובן.
זה מאמץ מתוכנן מראש.
קיוויתי שמורה מסוימת תציל אותי.
ותיתן לי שיעורים פרטיים.
האינטליגנציה שלך אינה מוטלת בספק.
מובן שלא. הבעיה שלי היא שאני לא מצליח להתמקד.
אני צריך נוגש עבדים.
-מישהו עם שוט. -פייסי, לא נוכל להיפגש ככה.
לא, מובן שלא, זה אסור בתכלית האיסור, טאבו.
אבל את יכולה לתת לי שיעורים פרטיים.
זה מקובל לחלוטין.
יש לי ישיבת מורים אחרי השיעור.
אבל אעבוד היום עד שעה מאוחרת. ניפגש כאן בשש.
בסדר.
יש לי הרגשה שהתינוק נתקע בין הצלעות שלי.
אלוהים, את ענקית. אולי תלכי הביתה?
לא אומרים לאישה הרה שהיא שמנה.
סליחה. את לא שמנה. את ענקית כמו פיל.
אחותך מזכירה לי לווייתן שנסחף לחוף.
-בודי! -אתה צוחק, נכון?
זו הייתה בדיחה.
ההזדמנות שלי. גולד ירשה לי להשתתף בשיעור
בתנאי שאוכיח את עצמי.
-איך? -הצטרפתי לצוות של "קסדות התהילה".
-אני עוזר למפיקה נלי. זה יהיה המבחן שלי. -תושפל עד עפר.
זה העניין.
אם "אבלע" את ההשפלות שלה, אני בפנים.
הנה הריבה המשרתת אותנו.
זה הורס את התוכניות הרומנטיות שהיו לי עם ג'ן.
תשכח מנערת הפלא לרגע.
אתה לא צריך לעבוד על הסרט שלך?
התוכנית המקורית הייתה לשלב בין השניים.
זו הייתה התוכנית. לגשר בין הפנטזיה למציאות
ולהוכיח שאפשר ליצור אווירה רומנטית.
-תרד מזה. -על מה אתה מדבר?
הסצנה האחרונה בסרט, כן? המפלצת מתה.
היפה הרגה את החיה וכולי.
פנלופה, הגיבורה שלנו, נפרדת מהחיה.
-רציתי לצלם את זה ב"חורבה". -זו הסגת גבול.
-אל תיתפס. -זה מקום המסתור של המפלצת.
-עשיר בצמחייה ורומנטי. -והמקום המושלם
לפתות שחקנית צעירה ויפה המגלמת את דמותה של פנלופה.
-ממזר! אתה נחש ערמומי. -מפיך זה נשמע בזוי.
רוצים להזמין או שבאתם רק לזהם את המקום?
אני לוקח את האוכל.
עשר מנות דגים וטוגנים, חמש מנות טוגנים משפחתיות ותריסר קציצות סרטנים.
ומה אתה רוצה?
משהו סקסי.
יש לי בערך, כאילו, מעין פגישה הערב.
ומיהי חיית המשק בת המזל?
-מה יגרום לאישה להתייחם? -הניגוד המוחלט שלך.
-צדפות. -בדיוק, צדפות.
תריסר צדפות, ג'ואי. תארזי את זה.
ותארזי אותם עכשיו.
הלו, ג'ואי?
הלו, יש מישהו בבית?
-מי זה? -מי זה מי?
הבחור ששובר את הצוואר שלך.
-את מכירה אותו? -לא.
בטח סתם איזה ילדון עשיר
שירד מהיאכטה של ההורים שלו.
הייתכן? ג'ואי נמשכת למין האחר.
-תשתוק. -סליחה, אישי הצעיר!
-הגברת סבורה שאתה נאה... -דפוק!
תשכחי מזה. בחורים עם יאכטות לא נמשכים למלצריות.
אני אהרוג אותך. באחד הלילות, בשנתך,
אשסף את גרונך. אנעץ מברג ברקתך.
היה מוכן.
-דוסון. -מה את עושה כאן?
מגשימה פנטזיה.
-לא, באמת. -קליף נתן לי תפקיד.
-לא הגעתם לספה? -קליף נחמד.
יש לי שני משפטים. "הידד" ו"הווילרס פשוט אדירים".
את משתתפת בסרט שלי, לא במחווה למגני ראש.
היי! אני שמח שבאת.
-שלום. -בדיוק בזמן.
-אנחנו עומדים להתחיל. -לחזרה!
-תודה, דיוויד. -שמו דוסון.
איתן הגיע ליריד?
כן, כן.
הוא הגיע.
מעניין. כשאני קראתי את הספר, לא הוזכר כל יריד.
-מה היית בתיכון? -למה אתה מתכוון?
ספורטאית? חרשנית? מעודדת?
-למה? -סתם, סקרנות.
הייתי הקפטנית של להקת המחול והגזברית של הכיתה.
ולמדתי המון.
-חבר? -כן.
-ספורטאי? -רכז המשחק. למה אתה שואל?
היית יוצאת איתי?
פייסי.
אנחנו בבית הספר. אנחנו לא לבד.
-יש כאן אנשים. -וזו סתם שאלה.
לו היינו באותו תיכון, בני אותו גיל,
היית יוצאת איתי?
סביר להניח שלא.
אבל זה היה מזמן, ולמדתי מהניסיון.
אני חכמה יותר עכשיו.
הייתי חכמה יותר עד לפני כמה שבועות.
מה זה?
שאלות מסכמות לשני הפרקים הראשונים.
יודע מה? תענה נכונה על כל השאלות,
ואולי אתן לך חיזוקים.
-כן? -כן.
אל תריעי לי. תשלמי לי.
רגע, רגע. אל תלכי.
ריגלת אחריי.
-זה מקום ציבורי. -לא, זה בסדר.
שמי אנדרסון. אנדרסון קרופורד.
כל הכבוד.
יש לך שם או רק גישה מגעילה?
-רק גישה מגעילה. -ויש מי שחושב שזה מלבב?
לא שאלתי.
אז...
מה מביאך לקייפסייד?
שאלה קשה, מה? אני יודע.
את יכולה לענות אחר כך.
-מה מביאך לקייפסייד? -הוריי.
הם אספני עתיקות. הם מחפשים אחר כיסא.
כפי הנראה, פול רוויר ישב עליו.
עכשיו אני יודעת למה הוריך באו. אבל אתה?
אני בצוות. עדיף על פנימיית בנים.
לא יכולתי לשאת את האווירה.
אבל סיפרתי על עצמי.
תורך לספר לי עלייך.
מזל דגים. גנובה על "הארלי", פירסינג וגברים עם קעקועים.
באת עם הורייך? יש לכם סירה?
הנהג שלנו הסיע אותנו.
אימא שונאת הפלגות.
היא לא אוהבת שמש. היא נשרפת בקלות.
-ומה איתך? -אני מורחת קרם הגנה.
-את אוהבת להפליג? -למה אתה שואל?
אני עורך סקר.
כי אני רוצה שנפליג יחד מחר.
-אני לא יכולה. -בחייך. אראה לך את הקעקוע שלי.
לדוגמן של "גאפ" יש קעקוע?
אם תבואי להפלגה, תדעי.
בצהריים?
בסדר.
-אולי. -אסתפק ב"אולי",
אם תגידי לי מה שמך.
דברה קר...
סון.
דברה קרסון.
גמרתי. תבחני אותי.
שאלה קלה.
מה שמה של אשתו של איתן?
-מי היא זינה? -נכון.
-במה זכיתי? -לאט, לאט. יש עוד שאלות.
מה היה שמה של העיירה?
-מה זה סטרקפילד? -יפה.
טוב.
-אני מוכן. -עוד שאלה.
איתן ניחן באחריות מוסרית גבוהה. מדוע?
נסח את התשובה
והבא דוגמאות מהסיפור.
-וזו הסיבה שעלינו להשקיע 100 אחוז. -שמונה ימים בשבוע.
עבדנו קשה בקיץ, נכון?
-היום נקבל שכר על עמלנו. -נתקלח יחד.
-נעשה זאת למען המאמן! -הוא אוהב להציץ.
בואו נראה להם ממה קורצנו!
-הכנס קלישאה כאן. -נשחק על כל הקופה.
-עוד אחת! -יפה, יפה.
האם עליי לספר למר גולד
על היחס הזלזלני שלך?
קאט! קאט!
-נראה אותך, נלי. -אתה עוד תראה.
תאמין לי, כמפיקה, אספר לו בדיוק
איך הפרעת בצילומים ועיכבת את ההפקה.
מתי התחלת לשנוא אותי? מה עשיתי?
תשאל מה לא עשית. זכית בתפקיד מן ההפקר, דוסון.
עבדתי על התסריט כל הקיץ ולא מוצא חן בעיניי
שאתה פשוט בא והורס הכול.
אני לא שונאת אותך, אבל אלה עסקים.
עניין מקצועי. תפגין הכרת תודה.
אם לא תיקח את עצמך בידיים, תעוף מפה.
ברור?
שוב!
למקומות, קדימה.
חבר'ה, מההתחלה.
וזה ההסבר למניע או לרצון שלה למנוע מאיתן
השקפת עולם נרחבת יותר מזו שהייתה מנת חלקו כשהיא גרה בחווה.
יפה.
יפה, יפה.
והפרס הוא...?
הפתעת אותי, פייסי. לא ציפיתי שתעמיק בחומר.
גברת ג'ייקובס בילפה?
הפרס שלך הוא ההשכלה שרכשת.
לא, לא, לא.
אתה יודע מה? אני חייבת לך.
-זה בסדר, תמרה. -זה לא בסדר.
לא כאן, לא עכשיו. זה מקום העבודה שלי.
השעה מאוחרת. השרת עזב, צוות הצילומים עזב.
כולם הלכו הביתה. רק את ואני כאן.
-פייסי! -מה? מה יש?
יודע מה? אתה צודק.
בוא נעשה את זה.
אבל איפה? אני יודעת.
הפעם הראשונה תהיה על השולחן שלי.
תתפשט.
תזדרז. אין לנו הרבה זמן. תוריד ת'תחתונים.
אני יודע מה את עושה.
את רוצה לראות אם יש לי אומץ.
לא, לא, אני רצינית.
תתפשט.
אני יודע מה את עושה, תמרה.
את חושבת שאתקפל, שלא אלך עד הסוף.
הבאת קונדומים? אנחנו צריכים קונדומים.
אנחנו בתיכון. אני בטוחה שתמצא כאן קונדומים.
-אני... -מה יש?
זה לא בדיוק המקום הרומנטי ביותר עלי אדמות, נכון?
זו תהיה הפעם הראשונה שלך, פייסי?
את יודעת שכן.
לך הביתה, פייסי.
תמצא בחורה בגילך.
לא איזו אישה מטורפת בגיל העמידה.
-אבל... -בלי אבל.
זה לא יכול להימשך ככה. עברנו כל גבול.
-אני מקווה שאתה מבין את זה. -תסתכלי עליי.
את כל הזמן אומרת שזה לא בסדר ואולי הלילה זה באמת לא בסדר.
אבל אני רוצה להבהיר משהו.
אני מאמין שלפעמים אין כל פסול בעשיית מעשה פסול.
לילה טוב...
תמי.
דברה. דברה קרסון.
אנדרסון. אנדרסון קרופורד.
את מדהימה.
-כן? -כן.
רוצה לעלות על הסיפון? בואי, אעזור לך.
הוריי מכירים משפחת קרסון הנופשת בפאלם ביץ' בחורף.
קרובי משפחה?
לא. אנחנו נשארים במנהטן.
-לאיזה בית ספר את הולכת? -צ'ואט.
-איזו באסה, נכון? -מה?
-פנימייה. -לא. אני די אוהבת את הפנימייה.
-מה אפשר לאהוב בזה? -חיים נעלים.
מהן הברירות?
להיות תקוע בעיירה קטנה כמו זו
שבה לא קורה דבר מעניין.
אני לא מדבר על החינוך. אלא על הפנימייה.
לא נראה לי שזה טבעי, לעזוב את הבית בגיל 12,
להיפרד מהמשפחה. זה פשוט לא צודק.
כן.
אני מחכה לרגע שבו אתרגל לזה...
וזה לא קורה.
לא ידעתי שאת יודעת להפליג.
אני אישה רבת פעלים.
אבא שלי עוסק בעיקר בהשקעות. הוא לא בדיוק עובד.
הוא מרוויח כסף. ואבא שלך?
מנכ"ל של תאגיד ענקי.
באמת? איזה?
המייצר את הטמפונים הנמכרים ביותר במדינה.
אז איך החבר שלך?
אתה שואל אותי בעקיפין אם יש לי חבר?
הנחתי שיש לך חבר.
-למה? -את מקרינה את זה.
את משדרת חוסר מעורבות רגשית. את כמו אות רדיו.
לו הייתה לי חברה, הייתי רוצה שתשדר את אותו מסר.
ומה היית חושב לו הפליגה לחוף בודד
עם גבר מסתורי?
העיקר שלא תסתיר את זה ממני.
את יודעת, שלא תשקר. האמת לא מכאיבה.
השקרים מכאיבים.
כנות היא התכונה העיקרית שאני מחפש בבחורה.
חבר'ה, קדימה, לעבודה!
ואקשן!
ג'ון, אל תחשוב שזו קבוצה.
-תחשוב שזו משפחה. -מה זאת אומרת, טים?
אם נשחק כמו משפחה, אולי נצליח להביס את בריסטר.
מילים כדורבנות. זו גאוות יחידה.
קאט!
אולי אפשר למצוא צלם שאינו סובל ממחלת הנפילה?
נראה אותך. תרוצי אחורה עם המצלמה
ותראי אם תצליחי.
-זה עניין של טכניקה. אם תצמיד... -אמרת משהו?
נראה עשר.
אנחנו צריכים קלטות מהכיתה.
לך, תביא, הכלבלב דוסון.
-היי. -היי.
איך הולך? מוכנים לצלם את המעודדות החשובות?
לא, הם עוד לא הצליחו להסריט את הסצנה הראשונה.
בואי נאמר שכבמאי החבר שלך קליף הוא רכז משחק מעולה.
-לא כולנו ילדי פלא. -"קסדות של תהילה"?
-מסוגלת להגות את זה ולא לצחוק? -בקושי.
מה את עושה פה? איני מבין. את נהנית לראות אותי מושפל?
ידעתי שתהיה פה. הלו!
אם נגמור מוקדם, נצלם את הקטע הקסום?
בהחלט. אשמח לעבוד עם במאי אמיתי.
-להתראות. אם נצא מפה אי פעם. -מאה אחוז.
כאן הגבעה. וכאן רחוב אלם.
אם אוסוולד עמד כאן...
אתה באמת מאמין לתאוריית "קליע הקסם"?
את חושבת שחברי ועדת ווארן שיקרו?
אני חושבת שקווין קוסטנר היה משכנע בסרט על קנדי.
אני לא מאמינה שקראת את הדוח.
-כמה עמודים? מיליון? -סקרנות.
יש הבדל בין סקרנות לבניית מודל של דאלאס בחול.
סיפרתי לך על תאוריית העב"מים שלי?
-מה? -תאוריית העב"מים שלי.
איך העב"מים צוללים מטה מטה והורסים ערים שלמות.
לא, את לא תעזי.
זו דאלאס, בסך הכול. ביתם של רוס פרו וה"קאובויס".
היא לא תחסר לאיש.
תראה מה השעה! אני מוכרחה לחזור.
הוריי מחכים לי.
זו האמת?
או שאת מנסה לחמוק ממצב רומנטי?
אני מצטערת.
נחזיר את סינדרלה הביתה.
נהניתי היום, אנדרסון, אבל...
-אני רוצה שתדע את האמת. -והיא?
אני לא סינדרלה.
בכלל לא.
לנוע מאחור! תעשי סימן.
חבר'ה, זהו זה. עכשיו נצליח, אני מרגיש את זה.
ואקשן!
ג'ון, אל תחשוב שזו קבוצה.
-תחשוב שזו משפחה. -מה זאת אומרת, טים?
קאט! מצטער. נתחיל מההתחלה.
-הקסם שבעשיית סרטים. -פייסי.
-מה עושה כאן החבר של האפס? -זוז מהכיסא.
חיממתי אותו.
קליף, חמודי, זה לא זה.
אני יודעת שאתה רוצה מצלמה נעה,
אבל אולי נצלם בנייחת?
-חבר'ה, תנו לי לצלם. -דוסון, נמאס לי ממך!
רגע.
יש לך רעיון? בבקשה. אני פתוח להצעות.
אקשן!
ג'ון, אל תחשוב שזו קבוצה.
-תחשוב שזו משפחה. -מילים כדורבנות.
-זו גאוות יחידה. -קדימה, בוא נביס אותם.
כן!
-קאט! קאט! מעולה! מושלם! -נהדר!
אס אס אייסהאוס
איזו הברקה. העמדת את נלי אולסון במקומה.
תודה. בהמשך נצלם צילומים אמיתיים.
שלום. מה אתם רוצים?
-שני כריכי הודו ופעמיים קולה. -בלי מיונז בכריך שלי.
בודי מכין רוטב נטול שומן עם עשבי תיבול.
-מתאים בול לכריך. -קניתי.
תארזי את הכריכים, נשתה את הקולה כאן.
אנחנו מצלמים. ב"חורבה", זוכרת?
כן. אבקש שיזדרזו.
-מה קרה לג'ואי? -לא יודע. זה מוזר.
איחרת.
את באחריותי עד שתהיי בת 18 או עד שאבא ישתחרר. תלוי מה יקרה קודם.
אנחנו צריכות לעזור זו לזו.
-אין מה לעשות. -אני מצטערת. תהרסי לי את מצב הרוח.
חוויתי רגע של אושר
במציאות חיי העגומה.
את יכולה להזדהות איתי, לא?
מה קרה?
אוף... שום דבר.
אפשר להצטרף? יצאתי להפסקה.
-בטח. -בטח.
-מי זה? -סתם מישהו.
-די חמוד, ה"סתם" הזה. -מי?
-שלום, דברה. -שלום.
לא קבעת עם הורייך?
-מי זו דברה? -זו היא.
לא נכון.
לא?
עם מי ביליתי את שעות אחר הצהריים? עם מתחזה?
אנחנו לא קוראים לה דברה, אלא דב.
גם אתם מניו יורק?
-רגע. מה קורה כאן? -כן. זו תחנת ביניים.
דב ואני לומדות באותו בית ספר. ומי אתה?
אנדרסון. דברה ואני הפלגנו היום.
רוצה להצטרף אלינו, ידיד של דב שאותו לא פגשנו מעולם?
אני רוצה להזמין אוכל.
הכריכים מוכנים.
האוכל פה טוב אבל השירות די איטי.
את חושבת שהורייך ייתנו לך "פס" הערב?
יש לנו תחרות "שבץ נא" משפחתית.
היי, ג'ואי.
-אולי אצליח לחמוק מאוחר יותר. -את יודעת איפה אני.
כדור הארץ לג'ואי!
אבוא אחרי המשחק.
"התחזות", שש אותיות. יופי של מילה למשחק "שבץ נא".
נראה לי שאתם בעיצומו של משהו.
בבקשה. 7.50 דולרים.
את רוצה להזמין משהו?
-לא, תודה. -על לא דבר.
-הזמנתי אוכל. -מכאן.
-שמחתי לפגוש אותך. -להתראות.
להתראות.
טוב...
באמת? זו הסצנה האהובה עליי. גם עלייך?
לא. אני אוהבת את הקטע שבו סטרייסנד פוגשת את רדפורד
ברחוב אחרי כמה שנים והם מנהלים שיחה חביבה...
ולבבית. והיא סורקת את שיערו
כפי שעשתה בפגישתם הראשונה.
זה הורג אותי. רגע מתקתק מהול בכאב. הם נועדו זה לזה.
אבל הם לא יכולים להחזיר את הגלגל אחורה.
-די. אני אבכה. -טוב, בואי נזוז.
אלווה אותך הביתה. בדרך עם הנוף.
תאחז בידי כמו קייטי והאבל?
אולי אף יותר.
אביא את החפצים שלי.
שלום, תמרה.
מר גולד נמצא כאן.
אני יודע. הוא מלווה אותך הביתה.
מר גולד הוא חבר שלי.
-ברור. -אנחנו חברים.
אני יודע מה את עושה עם התלמידים שלך, אני מניח שמצפה לו בילוי לא נורמלי.
תפסיק, לפני שזה ייצא מכלל שליטה.
-זה כבר יצא מכלל שליטה. -אני צריכה ללכת.
חכי.
מה אתה רוצה ממני?
אותך.
אני רוצה אותך.
אסור לנו להיות פה.
הזקן מת והבן שלו הוא נבל אמיתי. אם תראי מישהו, תברחי.
-אנחנו מסיגי גבול? -כן.
-מה זה, המקום הזה? -מפלטה הסודי של המפלצת.
-לא, באמת. מה זה? מקום מדהים. -חלק מהאחוזה.
הוא הקים אותה בשביל אשתו המנוחה לפני שנפטרה.
היא אהבה את יוון, זה היה המקום האהוב עליה.
היא חלתה ולא יכלה לנסוע לשם יותר.
-אז הוא הביא את יוון לכאן. -זה רומנטי כל כך.
-כן? -אני חושבת שכן.
איזה מקום יפה.
אנחנו צריכים להזדרז, לפני שהשמש תשקע.
-מה אתה רוצה שאעשה? -תני לי את זה.
שבי כאן.
ראי איך אני יוצר את "הרגע".
אני רוצה להכניס את זה בסוף הסרט.
מה דעתך?
די שמלצי בהתחשב בכך שזה סרט אימה.
נכון, אבל אני דווקא רוצה להדגיש את הסוף הטרגי.
המפלצת מתה.
אבל עם מותה, ניעורה בפנלופה ההבנה.
היא באה לכאן, למקום מחבואו, להיפרד ממנו. זה מאחד את הנושא.
מהווה משקל שכנגד לכל הדם.
-אני רואה את זה. -באמת?
כן.
-מוכנה? -כן.
טוב. אז...
מה אתה רוצה לראות?
געגועים. עצב לא ייאמן.
תחשבי על מה שקרה.
הרגע התחוור לך שהמפלצת שהרגת
היא למעשה אהובך.
קורבן של ניסוי שנכשל.
אקשן.
קאט.
-סיימנו. -זה היה בסדר?
-אני יכולה להיות... -את מדהימה!
עצב הוא ההתמחות שלי.
-נעשה את זה שוב? אני לא בטוחה... -זה היה מושלם.
-היה לי במאי טוב. -הייתה לי שחקנית טובה.
אז...
חבל לבזבז את התפאורה.
השקיעה.
המוזיקה.
אור הנרות העמום.
רגע אחד.
מה אתה עושה?
אתה מנגן לא רע.
היי.
קיוויתי שתבואי.
תשמעי...
אנחנו מפליגים מחר.
אבל אני מבקר בניו יורק לעתים תכופות. אזמין אותך לארוחה.
"ריינבו רום". נרקוד עד אור הבוקר.
אני לא רקדנית טובה, אנדרסון.
ואני מעדיפה ללכת ל"בולה". אני אוהבת את האיסטסייד.
אבל "בולה" לא...
-אתן לך את מספר הטלפון שלי. -טוב.
תתקשרי אליי, טוב?
כן.
אפשר ללוות אותך?
לא.
אתה...
תישאר כאן.
לאור הירח.
זה מקומך.
להתראות.
דוסון, הקלטת רגע אינטימי מאוד.
ג'ן, אני רוצה להסביר. טוב? אסביר.
רציתי ליצור רגע מושלם בינינו.
אני רוצה ליצור משהו מיוחד המשקף את רגשותיי כלפייך.
דוסון, אתה מתאמץ יתר על המידה. אתה להוט מדי.
זה בעוכריי.
למה אינך מניח לרגע להתהוות?
למה אתה חושב שאתה צריך ליצור את הרגע?
אני לא יודע. אני לא יודע. ככה זה.
אני לא יודע מה להגיד לך, ג'ן,
חוץ מזה שהכוונות שלי היו טהורות.
מעולם לא פגשתי בחורה כמוך. את מפחידה אותי.
-מפחידה? -זה פחד "בריא".
אבל אני נהיה עצבני.
ואז אני עושה איזו שטות ומשקיע מאמצים
כדי להתחכם ושלא תחשבי שאני טיפש.
אבל אז אני נכשל, ואני נראה עוד יותר טיפש.
זה מעין מעגל קסמים. אני הגעתי לקצה הדרך.
מה שאני רוצה לעשות זה לנשק אותך.
ואני חושש שאם לא אנשק אותך בקרוב, אני אתפוצץ.
אתה יודע מה? זה ממש נורא.
למה?
-כי עכשיו אני פוחדת. -למה?
הנשיקה. אתה עושה מהנשיקה הזאת כזה סיפור גדול.
מה יקרה אם תתאכזב?
אין סיכוי.
-איפה היית? -בשום מקום.
אני מודה לך על שעזרת לי היום.
היא נחמדה אליי. מה לעשות?
תפסעי בזהירות.
טוב.
"בולה", המסעדה בניו יורק, היא באיסטסייד?
לא, לא, בטריבקה.
היא נסגרה לפני כמה שנים.
היה להם שף מצוין. למה?
סתם.
אחוז המעשים הדביליים שאני עושה בחברתך רק עולה.
מה זה אומר כשאתה מתנהג כמו דביל בחברתה של נערה?
בטח יש לזה משמעות פרוידיאנית עמוקה.
-אוי, לא. -מה? מה? מה?
צריך להסתתר.
-בואי. -לאן?
לא יודע. תזדרזי.
מי בא?
-טוב. מה עכשיו? -נסתתר.
-איזה מקום דוחה. ריח מוזר. -כן, אני יודע.
-אלוהים, יש לי משהו בשיער. -קורי עכביש, זה הכול.
פשוט...
תרגום כותרות אדם כהן