Můj okamžik s Jen. Sledujeme mou budoucnost.
Já a Jen.
Jen a já.
-Černobílá budoucnost. Pěkné retro. -Romantická apoteóza.
-Náš první polibek bude přesně takový. -Jsme zase u toho?
Ani jsi ji nepolíbil?
Nejde o polibek. Jde o tu cestu.
Jde o vytváření a udržení kouzla.
A ona žere pokřivenou filmovou logiku?
-Není pokřivená. Je to romantika. -Je to starý. Prostě ji polib.
Jeď výtahem do dalšího patra a vystup.
Není to tak jednoduché.
Jde o vytvoření dokonalého okamžiku.
Musí se naplánovat s hudbou, osvětlením a dialogy.
-Na polibek nejde napsat scénář. -Ale jde.
To není realita.
Tyhle tvoje filmy
jsou falešné obrazy, které neexistují mimo Hollywood.
To není pravda. Jsou ukotvené v realitě představivosti.
To sis vytáhl ze zadku, ne?
Všichni říkají, že film je fantazie, ale nemusí být.
Odtud až na věčnost. To můžeš mít.
Stačí to vytvořit.
Ten okamžik na pláži by mohl být tvůj. Mohla bys být ona.
Písek v rozkroku. Boží.
Právě takovéhle postoje
brání uskutečnění filmové romantiky.
-Jsi moc cynický. -Přesně.
-Na tyhle řeči příliš otupělá. -Promiň, Dawsone.
Ale romantiku nedělá hudba Johna Williamse.
Říká se tomu stereo.
Nedělá ji ani západ slunce nebo hvězdnatá noc.
A mě uráží tahle filmová mentalita, podle které
se objeví Brad Pitt a Sandra Bullock a my si sedneme na zadek.
-Ty máš rád Brada Pitta? -Ne, je to přirovnání.
-Sandru Bullock? -Tyhle filmy nejsou skutečné.
Nelíbají se jazyky. Je to 22. záběr.
Holka se nudí, kluk je teplej. Filmová propaganda.
Ty zatrpklá, cynická, otupělá…
osobo.
Taky jsi býval zatrpklý a cynický.
Byl jsi mnohem zajímavější.
Teď dávám přednost kouzlu.
Žiješ ve světě pohádek.
-Zničí tě to. -Jednoho dne to pochopíš, Joey.
Poznáš, jaké to je toužit po někom…
prahnout a chtít ho políbit.
Pak přijdeš a řekneš: „Dawsone, měl jsi pravdu.“
Vidíš, Joey, stačí uvěřit.
Tleskej. Možná jsi poslední, kdo může oživit Zvonilku.
STŘEDNÍ ŠKOLA CAPESIDE
Tak ahoj, děcka!
Tak pojďme, sem s nápady.
Co velké vystoupení na oslavě vítězství?
Na konci druhého dějství.
Může někdo prosím Tommymu říct,
že diskuse je omezena na nedebilní nápady?
Můžeme prosím jednat optimisticky a politicky korektně, Nellie?
Mám to. Trenér dostane infarkt a omdlí těsně před zápasem.
Trenér nikoho nezajímá. Musí to být něco většího.
Začínáme dnes večer. Neměl by být scénář hotový?
Ano, ale musíme vyřešit konec. Něco tam chybí.
Co kdyby měl zadák nějaký problém?
Jako drogy, pití, zbouchnutá přítelkyně.
Někoho zabijem. Nečekaná smrt vždy funguje.
Lidi, musíte vytvořit dramatické napětí.
Je na to vzorec, to stačí.
Viděl někdo Rockyho nebo Karate Kida?
Film musí být o smolaři, ne o zázračném chlapci.
Musí překonat vnitřní konflikt v sobě.
Divák musí vědět, proč je zápas pro něj tak důležitý.
Co si dokáže, když vyhraje? Zaměřme se na něj.
Ubohost! Pane Golde, jako producentka…
musím trvat na tom, abyste ho umlčel.
Nevrátila jste mi hotový test.
Potřebovala jste mě vidět po hodině?
Ne, ale z kvízu jsi dostal prvočíslo.
To byl test z prvočísel?
Ne, ale máš 23 bodů ze sta.
Znáš příběh Ethana Froma?
Jo, měl farmu.
A na té farmě měl…
Přestaň, Pacey.
Tohle je vážné.
Ostatní učitelé se mnou mluví o tvé práci, tedy o jejím nedostatku.
Všichni to vidí stejně. Propadáš.
Víte, jak je těžké propadnout?
Vyžaduje to značné množství práce a energie.
-Je to úmyslné? -Samozřejmě.
Je to promyšlené úsilí.
Doufal jsem, že mě někdo z učitelů zachrání
nabídkou soukromého doučování.
Tohle není otázka tvé inteligence.
Samozřejmě, že ne. Mám problém se soustředěním.
Potřebuju otrokáře.
-Možná někoho s bičem? -Pacey!
Takhle nemůžeme komunikovat.
Ne, samozřejmě, že ne. To je zcela špatně. Tabu.
Můžete mě ale doučovat.
To je v rámci vztahu student-učitel zcela přijatelné.
Po hodině mám schůzku učitelů.
Zůstávám do večera. Sejdeme se tady kolem šesté?
Jo.
To mimino se mi snad zamotalo do hrudního koše.
Bože, ty jsi obrovská. Proč prostě nejdeš domů?
Nikdy neříkej těhotné ženě, že je tlustá.
Promiň. Nejsi tlustá, Bessie. Jsi jen monumentálně kolosální.
Tvoje sestra mi připomíná vyplavenou velrybu.
-Bodie. -Děláš si srandu, že jo?
To byl vtip.
Tohle je můj velký zlom.
Gold mě nechá v kurzu, pokud se tento víkend osvědčím.
-Jak? -Jsem ve štábu Přileb slávy.
-Jsem asistent Nellie. Je to test. -Jo, test čirého ponížení.
O to jde.
Pokud její urážky snesu mile, Gold mě přijme.
Hele, děvče pro všechno.
Samozřejmě padá romantický víkendový plán s Jen.
Na prsatici na chvíli zapomeň.
Nemusíš dělat na vlastním filmu?
Chtěl jsem dělat obojí.
Překlenout fantazii a realitu
a dokázat, že romantiku lze vytvořit.
-Pusť to z hlavy. -O čem to mluvíš?
Poslední scéna filmu. Příšera je mrtvá.
Kráska zabila zvíře atd.
Penelope, hlavní hrdinka, se loučí se zvířetem.
-Chtěl jsem točit na zřícenině. -Soukromý pozemek.
-Nenech se chytit. -Je to místo přesně pro příšeru.
-Krásné a romantické. -A perfektní
ke svedení krásné mladé herečky v roli Penelope.
-Ty mizero prohnaný. -Líčíš to jako nějakou špinavost.
Budete jíst, nebo jste to sem přišli jen zamořit?
Prosil bych s sebou
10x filé s hranolky, 5x hranolky a 12 krevetových burgerů.
A ty si dáš co?
Vlastně něco trochu sexy.
Dnes večer mám možná trochu rande.
Kdo má dnes to štěstí?
-Co rozrajcuje ženskou? -Tvůj přesný opak?
-Myslíš ústřice. -Jo. Ústřice.
Tucet ústřic, Joey. Zabalit.
A můžeš je zabalit hned, Joey.
Haló, Joey?
Haló? Je tam někdo?
-Co je to za kluka? -Cože?
Jak sis kvůli němu vykroutila krk.
-Znáš ho? -Nikdy jsem ho neviděla.
Nejspíš nějaký bohatý kluk,
co právě vystoupil z jachty rodičů.
Je to možné? Joey si konečně všímá opačného pohlaví?
-Sklapni. -Promiňte, mladý muži!
-Tahle žena si myslí, že jste… -Drž zobák!
Zapomeň na to, Joey. Chlapi z jachet nejdou po servírkách.
Já tě zabiju.
Jednou ve spánku…
podříznuté hrdlo nebo šroubovák do hlavy.
Buď připraven.
-Ahoj, Dawsone. -Ahoj. Co tady děláš?
Žiju si svůj sen.
-Ne, vážně. -Cliff mi dal roli.
-Nebylo to na gauči, že ne? -Ne, Cliff je moc milý.
Mám dvě věty. „Takhle se to dělá.“ a „To bude těžký soupeř.“
Ale máš hrát v mém filmu, ne v téhle poctě pokrývce hlavy.
Ahoj! Jsem rád, žes přišla.
-Ahoj. -Právě včas.
-Zrovna jsme se chystali začít. -Konec zkoušky!
-Díky, Davide. -Jmenuje se Dawson.
Už je Ethan na okresním trhu?
Jo, už je tam.
Ano, je tam.
Úžasné. Když jsem to četla já, okresní trh tam nebyl.
-Jaká jste byla na střední? -Co tím myslíš?
Atlet, myslitel, roztleskávačka?
-Proč? -Jen jsem zvědavý.
Kapitánka tanečního týmu a třídní pokladník.
A hodně jsem se učila.
-Přítel? -Ano.
-Atlet. -Střední polař. Proč se ptáš?
Chodila byste se mnou?
Pacey.
Jsme ve škole. Nejsme sami.
-V téhle budově jsou lidé. -Jen se ptám.
Kdybychom spolu chodili do jedné třídy,
chodila byste se mnou?
Nejspíš ne.
Ale už je to dávno, a hodně jsem se naučila.
Teď jsem chytřejší.
Alespoň před pár týdny jsem byla.
Co to je?
Souhrnné otázky na první dvě kapitoly.
Něco ti řeknu.
Odpověz na všechny…
a možná ti dám pozitivní zpětnou vazbu.
-Jo? -Jo.
LEDÁRNA
Netleskej. Stačí poslat peníze.
Počkej. Nechoď pryč.
Tys mě špehovala.
-Je to veřejné přístaviště. -Ne, v pořádku.
Jmenuji se Anderson Crawford.
Gratuluju.
A ty máš jméno, nebo jen postoj?
-Jen postoj. -A lidem to připadá okouzlující?
Neptala jsem se.
Takže…
Co tě přivádí do Capeside?
Těžká otázka? Jo, já vím.
S odpovědí nespěchej.
-Co tebe přivádí do Capeside? -Rodiče.
Jsou to lovci starožitností. Jedou pro nějakém křesle.
Prý na něm jednou seděl Paul Revere.
To vysvětluje tvé rodiče, ale co ty?
Jsem posádka. Lepší než internátní škola.
To mužské prostředí se nedá dlouho snášet.
Ale povídám jenom já, takže
mi řekni něco o sobě.
No, já jsem Ryba. Jsem na Harleje, piercing a muže s tetováním.
Jsi tady s rodiči? Máte loď?
No, máme tady šoféra.
Matka nesnáší jachty.
Nemá ráda slunce. Snadno se spálí.
A co ty?
Já se mažu.
-Myslím, jestli máš ráda lodě? -Proč se ptáš?
Dělám si průzkum.
Protože tě chci svézt na lodi. Zítra.
-Nemůžu. -No tak. Ukážu ti tetování.
Ty že máš tetování?
Když se mnou popluješ, zjistíš to.
V poledne?
Dobře.
-Možná. -Smířím se s možná…
pokud mi řekneš své jméno.
Deborah Kerr…son.
Deborah Carsonová.
Hotovo. Zkoušejte.
Dobře. Začněme zvolna.
Jak se jmenovala Ethanova žena?
-Kdo je Zeena? -Správně.
-Co jsem vyhrál? -Ne tak rychle. Mám toho víc.
Jak se jmenovalo město, kde žili?
-Co je Starkfield? -Velmi dobře.
Takže…
-Jsem připravený. -Ještě jednu.
Proč měl Ethan tak silný smysl pro povinnost?
Uveď několik příkladů z textu
a vytvoř z nich odpověď.
-Proto musíme hrát na 110 % -Osm dní v týdnu.
Víte, jak jsme v létě dřeli?
-Teď se to vyplatí. -Se společnými sprchami.
-Děláme to pro trenéra. -Rád se dívá.
Ukažme jim, zač je toho loket.
-Sem vložte klišé. -Riskneme všechno…
-Ještě jedno, prosím. -Ale, ale, ale.
Někdo si bude muset promluvit s panem Goldem o svém postoji.
Stop!
-Posluž si, Nellie. -Posloužím.
Věř mi, jako producentka mu řeknu přesně…
jak narušuješ natáčení a zdržuješ celou produkci.
Odkdy mě nenávidíš? Co jsem udělal?
Spíš, co jsi neudělal.
Nezasloužil sis své místo, Dawsone.
Já jsem celé léto pracovala na scénáři a nelíbí se mi,
jak jsi sem nakráčel a všechno rozbil.
Nejde o nenávist, Dawsone, ale o tento podnik.
Přísně profesionální. Musíš projevit trochu vděčnosti.
Takže se polepši, nebo letíš.
Rozumíš?
Pojďme znovu!
Zpátky na místa, prosím. Jdeme na to.
Všichni na značky.
… čímž se vysvětluje její motivace nebo touha bránit Ethanovi
v rozhledu nad omezený život s ní na farmě.
No…
No, tedy.
A má odměna je…
Dostal jsi mě, Pacey. Nečekala jsem takový výkon.
Takže slečna Jacobsová blafovala?
Tvou odměnou je tvé vzdělání.
Ne, to ne.
Něco ti řeknu. Dlužím ti to.
-To je v pořádku, Tamaro. -Ne, to není.
Pacey, tady ne, teď ne. Já jsem tady v zaměstnání.
Je pozdě. Není tu ani školník, ani filmový štáb.
Všichni už šli domů. Jen ty a já.
-Pacey! -Co? Co se děje?
Ale máš pravdu.
Pojďme na to.
Ale kde to budeme dělat? Už vím.
Na stole. Poprvé by mělo být na stole.
Svlékni se.
Pospěš si. Nemáme moc času. Dolů s tím.
Já vím, co děláte.
Zkoušíte, kam až to nechám zajít.
Ne. Myslím to smrtelně vážně.
Sundej to.
Vidím do tebe, Tamaro. Já…
Myslíš, že ustoupím, že to neudělám.
Máš kondomy? Budeme potřebovat kondomy.
Na střední škole určitě něco seženeš.
-Já… -Co se děje?
No, není to tu zrovna moc romantický.
Cože, je to poprvé, Pacey?
Ty víš, že je.
Běž domů, Pacey.
Najdi si dívku ve svém věku…
ne nějakou šílenou ženskou středního věku.
-Ne, ale… -Žádné ale, prosím.
Nemůžeme jít ani o vteřinu dál. Je to horší než špatné.
-To snad chápeš. -Podívej se na mě.
Pořád říkáš, jak je to špatné, a možná dnes večer je.
Ale aby bylo jasno,
Pevně věřím, že někdy je správné udělat špatnou věc.
Dobrou noc.
Tammy.
Deborah. Deborah Carsonová.
Andersone. Andersone Crawforde.
Páni.
Vypadáš úžasně.
-Jo? -Jo.
Chceš na palubu? Pomůžu ti.
Rodiče znají nějaké Carsonovy z Palm Beach.
Příbuzní?
Ne. Jsme skoro jen na Manhattanu.
-Kam jsi chodila do školy? -Choate.
-Je to otrava, že? -Co?
-Internátní škola. -Neřekla bych. Docela se mi líbí.
-Co se ti na tom líbí? -Je to privilegovaná existence.
Co mám na výběr?
Můžeš trčet v takovémhle maloměstě,
kde se nikdy neděje nic zajímavého.
Nemluvím o vzdělání. Jde spíš o ten internát.
Připadá mi proti přírodě vzít dítě ve 12 letech,
oddělit ho od rodiny.
Prostě mi to nepřijde fér.
Jo.
Pořád doufám, že si na to zvyknu…
ale nejde to.
Ty umíš plachtit.
Jsem žena mnoha talentů.
Táta se věnuje hlavně investicím. Doopravdy nepracuje.
Prostě vydělává peníze. A co vaši?
Je generálním ředitelem obrovského konglomerátu.
Fakt? Kterého?
Nejprodávanější tampony.
Jaký je tvůj přítel?
Ptáš se mě odzadu, jestli nějakého mám?
Předpokládal jsem, že máš.
-A proč si to myslíš? -To jak se nosíš.
Jsi taková netýkavka.
Je to jasný signál, chápeš?
Kdybych chodil s holkou, měla by vyzařovat to samé.
Jak by ti bylo, kdyby odplula na pláž
s tajemným mužem?
Pokud by to nedržela v tajnosti.
Nelhala o tom. Pravda ti nemůže ublížit.
Lži zabíjejí.
Upřímnost je u dívek to hlavní.
Takže pozor! My to dokážeme!
A akce!
Neber to jako fotbalový tým.
-Ber to jako rodinu. -Jako jak?
Pokud budeme hrát jako rodina, možná Brister porazíme.
Teď mluvíš jako Minuteman.
Stop!
Nemohli bychom sehnat ke kameře někoho, kdo není epileptik?
Zkus si běžet pozadu s ruční kamerou
a uvidíme, jestli to dáš líp.
-Je na to technika. Opři si … -Říkals něco?
Vypadá to dobře.
Potřebujeme pásku z filmové laboratoře.
Přines, pejsku Dawsone.
-Ahoj. -Ahoj.
Jak to tam jde? Už jsou připraveni na roztleskávačky?
Stěží. Nemají ani hotový záběr první scény.
Jako režisér je tvůj kamarád Cliff skvělý zadák.
-Nemůže být každý geniální. -Ale Přilby slávy?
-Dá se to vůbec říct bez úšklebku? -Stěží.
Proč jsi tady? Nechápu to. Leda že se díváš, jak mě ponižuje.
Jsem tu kvůli tobě. Chápeš?
Šla bys se mnou potom točit zlatou hodinu?
Moc ráda budu pracovat se skutečným režisérem.
-Jestli se odsud někdy dostaneme. -Jsem tvoje.
Tady je travnatý pahorek a tady Elm.
Kdyby stál Oswald tady…
Fakt věříš v teorii kouzelných kulek?
Chceš říct, že všichni z Warrenovy komise lhali?
Jen říkám, že Kevin Costner byl v JFK docela přesvědčivý.
Nemůžu uvěřit, žes tu zprávu četl.
-Nemá asi milion stránek? -Zvídavost.
Zvídavost je jedna věc, model Dallasu z písku druhá.
Chceš slyšet moje teorie o UFO?
-Tvoje co? -Teorie o UFO.
Jak se někdy snášejí a ničí celá města.
To neuděláš.
Je to jen Dallas, domov Rosse Perota a Cowboys.
Nikomu nebude chybět.
To je hodin. Musím už jít.
Čekají mě naši.
Je to pravda?
Nebo se jen vykrucuješ z romantické situace?
Omlouvám se.
Zavezeme Popelku domů.
Dnešek byl fajn, Andersone, ale…
-Musíš znát pravdu. -A ta je jaká?
Nejsem Popelka.
Ani zdaleka.
Akce v pozadí! Klapka!
Tak, lidičky. Tohle bude náš záběr. Cítím to ve vzduchu.
A akce!
Neber to jako fotbalový tým.
-Musíš to brát jako rodinu. -Jako jak?
Stop! Omlouvám se, pojďme znovu.
-Kouzlo filmové tvorby. -Pacey.
-Co tu dělá pan ztroskotanec? -Jdi z toho.
Jen ho udržuju v teple.
Cliffe, zlatíčko, nefunguje to.
Vím, že chceš kameru v pohybu…
ale nemůžeme prostě použít stativ?
-Já bych to zkusil. -Hele, Dawsone, už tě mám dost!
Počkej chvilku.
Poslechneme si tvůj nápad. Jsem otevřený.
A akce!
Johne, neber to jako fotbalový tým.
-Musíš to brát jako rodinu. -Teď mluvíš…
-jako Minuteman. -Pojďme pro ně, brácho.
Jo!
Stop! Skvělé! Perfektní!
LEDÁRNA
Dnes jsi byl skvělý. Opravdu jsi Nellie usadil.
Děkuji. Skutečné natáčení teprve přijde.
Ahoj. Co si dnes večer dáte?
-Dvakrát krůtí paličky a dvě koly. -Pro mě bez majonézy.
Domácí nízkotučnou bylinkovou omáčku?
-K paličkám je skvělá. -Beru.
Sendviče s sebou, coly hned.
Chceme chytit zlatou hodinu u zříceniny.
No jo! Popoženu to.
-Co to do Joey vjelo? -Já nevím. Je to divné.
Přišlas pozdě.
Jsem vedoucí, dokud ti nebude 18 nebo dokud tátu nepustí na podmínku.
A musíme si navzájem pomáhat, Joey.
-Takhle to musí být. -Omlouvám se. Kazíš mi náladu.
Jen jsem chtěla chvilku štěstí
v jinak žalostném životě.
Tomu bys mohla rozumět.
O co jde?
Bože. O nic.
Můžu k vám? Mám pauzu.
-Jasně. -Jasně
-Kdo je to? -Nikdo.
-Je to nikdo k sežrání. -Kdo?
-Ahoj, Deboro. -Ahoj.
Měla ses přece sejít s rodiči.
-Kdo je Deborah? -Tohle to Deborah.
Ale není.
Není?
S kým jsem teda strávil odpoledne? S podvodnicí?
No, my jí neříkáme Deborah. Pro nás je prostě Deb.
Vy jste taky z New Yorku?
-Počkat, co se to tu děje? -Jo. Ale jen projíždíme.
Deb se mnou chodí do školy. A ty jsi…?
Anderson. Byli jsme spolu dnes na jachtě.
Posadíš se k nám, kamaráde naší Deb, kterého neznáme?
Jdu si pro jídlo s sebou
Sendviče!
Hele, vaří tu dobře, ale obsluha trochu vázne.
Pustí tě vaši dnes večer?
Máme rodinný turnaj ve Scrabble.
Hej, Joey.
-Možná se vytratím později. -Dobře. Víš, kde budu.
Země volá Joey!
Stavím se po turnaji.
Například „šaráda“ je moc dobré slovo do Scrabble.
Asi jsem vám do něčeho vpadl.
Tady to je. Dělá to 7,50.
A vy, slečno…? Dáte si něco?
-Ne, ale děkuji. -Spolehni se.
-Mám objednávku s sebou. -Tudy prosím.
-Moc mě těšilo. -Jo, tak ahoj.
Čauky.
No…
Děláš si srandu?
To je moje oblíbená. Tvoje snad ne?
Ne. Moje oblíbená scéna je její setkání s Redfordem
po letech na ulici, mluví spolu mile…
A srdečně, a pak mu odhrne vlasy z čela
jako tenkrát, když se před lety poznali.
Já to žeru. Je to tak sladkobolné. Patřili k sobě.
Ale nikdy se k sobě nemohli vrátit.
-Přestaň, nebo se rozbrečím. -Dobře. Pojďme ven.
Doprovodím tě domů. Vycházkovou trasou.
Budeme se držet za ruce jako oni?
Možná víc.
Sbalím si věci.
Ahoj, Tamaro.
Pan Gold je hned za rohem.
Vím, slyšel jsem. Vede tě domů.
Pan Gold je můj přítel.
-Jasně. -Jsme přátelé, Pacey.
Vím, co děláš se studenty, takže ho čeká pěkná projížďka.
Musíš s tím přestat, než se to vymkne z rukou.
-Už se to vymklo z rukou. -Musím jít.
Počkej.
Co ode mě chceš?
Tebe.
Chci tebe.
Vlastně tu nemáme být.
Majitel je mrtvý a syn je vůl. Jestli ho uvidíš, utíkej.
-Takže porušujeme zákaz vstupu? -Přesně tak.
-Co je to za místo? -Tajný úkryt příšery.
-Ne, ve skutečnosti. Je to nádherné. -Sídlo jednoho chlápka.
Postavil ho pro manželku, než zemřela.
Milovala Řecko. Bylo to její oblíbené místo.
Pak onemocněla a nemohla cestovat.
-Tak jí postavil Řecko tady. -To je tak romantické.
-Jo? -Myslím, že jo.
To je prostě nádhera.
Musíme pospíšit, než zapadne slunce.
-Tak co mám dělat? -Tohle mi dej.
Támhle se posaď…
a sleduj, jak vytvářím okamžik.
Tohle bych chtěl použít na závěrečnou sekvenci.
Co myslíš?
Na horor je to trochu přeslazené.
Jo, ale já jsem zvolil tragický konec.
Příšera je tedy mrtvá,
ale Penelopě jeho smrt přinese pochopení.
Přišla se sním rozloučit na jeho tajné místo. Je to motiv.
Vyvažuje to všechnu tu krev.
-Už to chápu. -Fakt?
Jo.
-Připravena? -Jo.
Dobře, takže…
Takže, jak…? Jak se cítím?
Jsi roztoužená. Hrozně smutná.
Uvědom si, co se stalo.
Víš, že příšera, kterou jsi zabila, byl tvůj milovaný muž.
Oběť fatálně pokaženého experimentu.
Akce.
Stop.
-A hotovo. -Bylo to v pořádku?
-Jestli chceš, můžu-- -Jsi úžasná!
No, smutek je moje specialita.
-Mám ještě jednou? -Je to perfektní.
-Mám dobrého režiséra. -Já mám dobrou herečku.
Takže…
Využijme ještě tu drahou produkci.
Západ slunce,
hudba…
měkké světlo svíček.
Počkej chvilku.
Co to děláš?
Jde ti to dost dobře.
Ahoj.
Doufal jsem, že přijdeš.
Poslyš…
Zítra odjíždíme.
Ale každou chvíli jezdím do New Yorku. Vezmu tě na večeři.
Do Rainbow Room. Protančíme noc.
Neumím moc tančit, Andersone.
A chodím radši k Bouleymu. Jsem tam pořád. Jsem z East Side.
Ale Bouley není…
-Dám ti svoje číslo. -Dobře.
Zavolej mi, chceš?
Jo.
Můžu tě někam doprovodit?
Ne.
Ty…
Musíš zůstat tady…
v měsíčním světle.
Sem patříš.
Ahoj.
Natáčel jsi hluboce soukromou chvíli.
Prosím, nech mě to vysvětlit.
Chtěl jsem náš dokonalý okamžik.
Chtěl jsem něco, co by se vyrovnalo tvé výjimečnosti.
Ty se prostě moc snažíš. Jsi příliš horlivý.
To mě zničí.
Proč ten okamžik nenecháš jen existovat?
Proč ho potřebuješ inscenovat?
Já nevím. Já nevím. Já jen… já… Já…
Nevím, co jiného říct, Jen,
jenom to, že mé úmysly jsou naprosto čestné.
Nikdy jsem nikoho takového nepotkal. Děsíš mě.
-Děsím tě? -Líbí se mi to.
Ale znervózňuje mě to.
Pak udělám nějakou hloupost a vynakládám veškerou energii…
na to, aby sis nemyslela, že jsem hloupý.
Ale obrátí se proti mě, takže vypadám ještě hloupěji.
Je to začarovaný kruh. A teď právě mi docházejí síly.
Protože tě chci políbit.
A jestli tě brzy nepolíbím, vybuchnu.
Víš, Dawsone, tohle je fakt na prd.
Proč?
-Teď jsem vyděšená já. -Proč?
Z toho polibku. Vytvořil sis z něj tak vznešený cíl.
Co se stane, když tě zklamu?
To se nikdy nestane.
Kde jsi byla?
Nikde.
Díky, žes mi dneska pomohla.
Snaží se být milá, Bodie.
Co to znamená?
Našlapuj zlehka.
Dobře.
Bouley, ta restaurace v New Yorku, je na East Side, že jo?
Ne. Je to v Tribece.
A před pár lety zavřela.
Měli skvělého kuchaře. Proč?
Jen tak.
Procento mých hloupostí u tebe stoupá.
Co to znamená, když člověk blbne jen u jedné dívky?
Je v tom určitě něco hodně freudovského.
-Ale ne. -Co je?
Musíme se schovat.
-Pojďme. -Kam jdeme?
Já nevím. Pospěš si.
Kdo to přijel?
-Dobře. Tak co budeme dělat? -Schováme se.
-Je to fakt pitomý. Zavání to. -Já vím.
-Bože, mám něco ve vlasech. -Je to jen nějaká pavučina.
Je to…