אני יודעת מה ראיתי. זה היה גדול ומכוער, והוא תקף אותי.
והוא עדיין שם, מחכה.
אולי אני לא מאמין לך, סטפני,
אבל אני מאמין בך.
-מה? מה? בחייך! -קאט!
מצטערת, דוסון. הוא פשוט דוחה מדי.
ג'ואי, את מוכרחה לנשק אותו.
אני לא יכולה. לא אנשק אותו.
זה סרט. את משחקת דמות.
את לא מנשקת את פייסי.
אז הוא נחש מים ממעמקי הים. מצא את ההבדלים.
את לא מודעת ל"אני האחר" שלו. את מאוהבת.
תשכח מזה.
הסרט לא מצליח ללא הנשיקה. זה סיפור אהבה.
זה סרט אימה.
זו מחווה בעלת נטייה אלגורית כבדת משקל.
אבל לא...
מגיעה לו נשיקה.
תעשי את זה בשבילי?
אני לא רוצה להקיא על המצלמה.
תנשק אותו אתה.
שפתיי שמורות לאחרת.
האם נישקת את גברת "אחרת"?
לא צריך לדחוק בגורל.
אל תחכה לנצח.
היא מניו יורק, העניינים שם מתנהלים בקצב מהיר יותר.
ולכן זה שינוי מרענן להכיר עלם חסון
אשר אינו חושב רק על מין.
אם זה מה שעוזר לך לישון בלילה.
שמעת מה היא אמרה. היא הודתה שהיא בתולה.
לעוד שנייה.
ג'ן היא בחורה מבריקה ומשכילה
והיא שולטת בגוף שלה.
לא הצעתי רצועות מעור ושמן טיגון. רק נשיקה.
ג'ן ואני נתנשק, בטוח. אל תדאגי.
השאלה היא, האם שפתותייך ימצאו את שפתותיו של פייסי?
אני מצביעה לכך שתשכתב את התסריט.
חבל...
יש לך שפתיים חושניות.
-מה? -תביטי.
שווה להתנשק איתך.
את יכולה לעצום את העיניים
ולדמיין שאת מנשקת מישהו אחר.
למה התכוונת בשמן טיגון?
אל תשכחו שיש מסיבת ריקודים בשבת
לחגיגת הניצחון שלנו ביום שישי.
אפילו שלא יודעים עדיין אם ננצח,
ועדת התכנון אופטימית,
אז קנו כרטיסים.
-מר גולד, אתה פנוי? -מה העניין, דוסון?
שקלתי את דבריך.
צדקת כאשר סירבת לקבל אותי לשיעור שלך.
-אני שמח שחשבת על כך. -אכן.
אבל, אני בבעיה.
יש לי שיעור חופשי בשעה החמישית בספרייה
והמקום הומה אדם. צפוף מאוד.
אדי זיעה באוויר, לא נעים...
שוחחתי עם מר גיבנס
והוא אמר שאני אוכל לשבת בשיעור שלך
ולא בספרייה. בהסכמתך, כמובן.
שיעור חמישי?
זה השיעור לקולנוע.
איזה צירוף מקרים מסתורי.
לא תיחשב תלמיד מן המניין. אתה תשב מאחור ותהיה בשקט.
אתה לא תשתתף בכל דרך שהיא.
יש! שיגעון! תודה, מר גולד.
זה באמת חשוב לי.
-בוקר טוב, גברת ג'ייקובס. -בוקר טוב, פייסי.
אני רוצה לדבר איתך.
זה לא השיעור שלך. נתראה אחר כך.
לא. אנחנו צריכים לדבר.
אין על מה.
מלבד שיעורי בית, אבל לא נתתי שיעורים.
אתה יכול ללכת.
יש על מה לדבר.
נתחיל בנשיקה הצרפתית, אם את רוצה.
אני לא יודעת על מה אתה מדבר
ואני עומדת על כך שתעזוב את הכיתה.
אני מבולבל לא פחות ממך.
אנא ממך.
לא קרה דבר.
לא הייתה נשיקה. בבקשה.
הלשון שלך הייתה בתוך הפה שלי.
את לא הוגנת.
בוקר טוב.
קיוויתי שאקבל תמיכה בשיעורי הקולנוע, אבל זה לא יקרה.
נצטרך לעבוד שעות נוספות כדי להגיש את הסרט במועד.
נצטרך לצלם בסוף השבוע.
ג'ואי, תצטרכי לנשק את פייסי.
אני נמצאת על סף משבר בגלל הנשיקה הזאת.
גם אני לא מת על הרעיון, בסדר? זה הדדי.
ג'ואי, רעיון מזהיר!
אני חושב שאני יודע איך תהיי השחקנית המאושרת בעולם.
את מתה בסוף הסרט, נכון?
מה דעתך שתמותי מוקדם יותר? מחר, למשל?
למה אתה מתכוון?
הדמות שלך היא קורבן רצח אלים ומפתיע,
אבל דודניתך המבריקה והיפה מניו יורק
מגיעה בדיוק בזמן ומוצאת את גופתך המרוטשת.
אתה יודע מה? עלית על משהו.
-רגע, רגע אחד. אני אגלם את... -לא, לא. זה מושלם.
ביטלנו את הנשיקה ואת תעמדי במקומך,
איתי, מאחורי המצלמה.
אבל צילמת המון סצנות עם הדמות של ג'ואי.
זה כיסוי. זה טוב בהרבה.
זה ממש לא צפוי. הקהל לא יהיה מוכן.
-כמו הסצנה עם ג'נט לי ב"פסיכו". -דרו ברימור ב"צעקה".
הגונב מגנב...
לדעתי, הסצנה מתאימה לז'אנר של הסרט. לא?
אתה צודק, דוסון. זה מושלם.
מי יסביר לי מה חשבה קתרין
כאשר גירשה את היתקליף?
כך היא הפגינה את אהבתה אליו
כדמות טרגית ומעורערת.
כן, זה הפירוש הברור, המובן לכול.
אני חושבת שיש לכך סיבות מורכבות יותר.
הסיפור הזה מוגדר כסיפור אהבה, לא ברור למה.
אבל האמת היא שהיתקליף וקתרין מעולם לא התאימו.
הם לא נועדו זה לזה. קתרין הייתה מבולבלת ומעורערת.
היתקליף היה בחור הגון
שהיה צריך ללמוד הרבה על החיים
ומוטב היה לו לולא הזדנבה אחריו
סחבה מעורערת ויבבנית.
כל הסיפור היה פסול. לא היה אמור לקרות.
ברונטה הייתה יכולה לחסוך לעצמה את כתיבתו.
אנחנו צריכים להזדרז אם אנחנו רוצים להציג בפסטיבל.
נספיק הכול. התסריט מוכן,
הפכנו את התסריט ליחידות רצף מצוירות ועבדנו בקיץ.
מה בקשר לעלילה? פתרת את הבעיה במערכה השלישית?
-מר גולד? -כן?
מדובר בפסטיבל הסרטים בבוסטון?
כן. נערכת בו תחרות סרטי וידאו לתלמידי י"א.
טוב. המערכה השלישית:
נפצעתי במשחק החשוב עם טיילר,
היד החזקה שלי נמחצה, העצם נשברה בשלושה מקומות.
אני לא מספר למאמן
כי הוא לא ירשה לי לשחק במשחק האחרון.
אנחנו רוצים שהקהל ישאל, "האם הוא יצליח?
האם הקבוצה תנצח במשחק הגדול?"
זכרו, זה סרט אוטוביוגרפי. אם יש למישהו שאלות,
אני הייתי שם, עברתי את זה. תפנו אליי, טוב?
"קסדות הניצחון".
תיעוד עונת הפוטבול של השנה שעברה.
מר קליף "רכז השדה" בכבודו ובעצמו
כתב את התסריט, הוא גם הבמאי והשחקן.
-כמו סטרייסנד. -זה רציני, ג'ואי.
הם יקרינו אותו בפסטיבל הסרטים. הפסטיבל שלי.
-הוא יתחרה איתי. -זה סרט על ספורט?
סרט כחוש וחסר השראה.
כל הדברים שאתה מתנגד להם.
האין קץ לאכזריותם של החיים?
-שלום, אני קליף. -שלום, אני ג'ן.
אני לא מאמין.
אני יודע שזו חוויה די טראומתית להיות תלמיד חדש,
אז אם אוכל לעזור לך, את יודעת...
להכיר לך אנשים, להקל עלייך,
להזמין אותך לצאת...
תודה. נחמד מצדך.
נדבר, בהמשך, טוב? אני רק מתחילה להסתדר.
מובן, בהחלט.
שמחתי להכירך, ג'ן. קיצור של ג'ניפר.
כנ"ל, קליף. קיצור של קליפורד.
אמרתי לך. הקצב מהיר יותר בניו יורק.
אבא.
אבא, ראית את מצלמת הווידאו שלי?
-אתה מצלם היום? -כן. ראשה של ג'ואי ייערף היום.
המצלמה בחדר השינה על שידת הלילה של אימא שלך.
אני מציע לך להוציא את הקלטת.
יש מדינות שבהן עוצרים אנשים על מעשים כאלה.
יש לי שאלה.
זו שאלה על בנות ועל מערכות יחסים,
ואל תעלה בדעתך שאני מבקש ממך עצה אבהית.
אני לא נוהג בסלחנות כלפי חיי המין המעוותים שלכם.
אבל איני גאה מכדי להודות שחוסר הניסיון שלי
מפריע לקשר הנוכחי שלי עם המין הנשי.
מה השאלה?
טכניקת התנשקות.
איך אוכל לעזור לך?
מהי הטכניקה?
אין טכניקה, דוסון.
מצמידים שפתיים ומתנשקים.
כן, אבל מה מאפיין נשיקה טובה?
כשנישקתי את אימא שלך בפעם הראשונה...
רק בלי פרטים.
שטנו בסירה,
השפתיים של אימא שלך נסדקו בשמש,
והיא שאלה אותי אם אוכל להשאיל לה את שפתון הלחות שלי.
אז הוצאתי אותו, משחתי את השפתיים שלי.
ואז התכופפתי לעברה ונישקתי אותה.
השפתון היה חלק מאוד
ונמרח על השפתיים שלה. התחושה הייתה מדהימה.
וכבר הייתה בינינו כימיה, אתה יודע...
אבל זה היה משהו שאיחה את הכול יחד. אתה מבין?
רגע בלתי נשכח.
והחשוב מכול, רומנטי?
ואני לתומי חשבתי שרק המין מעניין אתכם.
התנפלנו זה על זה, כמובן.
אבל הרומנטיקה חשובה.
הכול סובב סביב רומנטיקה.
ושפתון לחות.
אבל הנשיקה עצמה...
מה עשית?
הנה...
נסה.
לא.
בחייך, זה מסוג הרגעים הגדולים בין אב לבנו.
אתה ביקשת את עזרתי.
טוב.
תרטיב את השפתיים.
-וקדימה. -זה מגוחך.
לא, רגע. התכסיס הוא...
לשחרר את השפה התחתונה, אתה מבין?
השפה התחתונה עושה כרצונה.
אתה רוצה שהשפה שלך תרקוד עם שלה.
עצום את העיניים.
יופי.
-כן? -כן.
מגניב.
תשכח שזה קרה.
בסדר. תודה.
נתראה הערב.
לא, לא, לא. אני לא יכולה. הוא למטה.
טוב, אבל אחר כך אני מנתקת.
בסדר, אני מבטיחה. אני מבטיחה.
להתראות. בסדר. להתראות.
ג'ואי, מה את עושה?
חיפשתי את דוסון. אנחנו מצלמים היום.
יופי.
כן. היום הורגים אותי.
יופי.
תיזהרי מהשמש. חם היום.
אל תשכחי למרוח קרם הגנה.
-טוב. להתראות, גברת לירי. -להתראות, ג'ואי.
גברת לירי?
אני יודעת.
סטיבן?
וקאט! יופי.
חבר'ה, זה נראה מעולה.
יופי. זה לא היה יכול להיות מוצלח יותר.
ג'ואי, את מתה יפה כל כך.
דוסון, נצלם שוב? אני מת על התמונה הזאת.
לא, אנחנו בפיגור. ממשיכים.
ג'ואי, אעזור לך לנקות את הדם.
-זה בסדר. אני מסתדרת. -לא, לא אכפת לי, באמת.
זו לא בעיה.
זה נדבק טוב טוב, מה?
-אפשוט את החולצה. -טוב.
תתעטפי.
הנה.
יש לך חזה יפה.
אל תטעי, אני הטרוסקסואלית.
אמרתי את זה כבת אל בת.
יש לך גוף יפה.
אני גבוהה מדי.
לא נכון. את מרשימה.
בחייך, הלוואי שהיה לי מבנה הגוף שלך, הרגליים הארוכות.
הגוף שלי מוזר. אני נמוכה מדי,
הירכיים שלי מצחיקות
ויש לי פרצוף כמו של ברווז.
ואני שונאת את החזה שלי.
את רצינית?
כן. זו תכונה נורמלית לחלוטין, לשנוא את המראה שלך.
את לא נראית כמו ברווז.
זה הדבר הנחמד ביותר שאמרת לי מאז שנפגשנו.
אני מתכננת להקשות עלייך לשנוא אותי.
אל תדאגי, אני אעזור לך למצוא את דודניתך.
באמת נחמד מצדך. לא אוכל להודות לך די.
קאט!
קאט! פייסי, מה אתה עושה, לעזאזל?
מתנשק. כמו מה זה נראה לך?
שאתה צולל. לא כך זה כתוב.
את בסדר? הוא הכאיב לך?
לא, לא. אני בסדר.
זו בסך הכול הייתה נשיקה, דוסון.
ואת יודעת מה? אני חושב שאנחנו צריכים להתנשק שוב.
לא! אין נשיקה. אני מוציא את הנשיקה.
אתה לא יכול.
אני יכול. הנה, הרגע הוצאתי אותה. זה לא מסתדר לי.
זה לא הגיוני שהדמות החדשה שלנו
תתנשק עם החבר של דודניתה המתה. חתכתי את הנשיקה.
בסדר. גמרנו להיום? יש לי תוכניות לערב.
-כן, גמרנו. -כן, גם אני צריכה ללכת.
-להתראות. -ג'ן, חכי רגע.
מה אתה עושה הערב?
אשת חלומותיי תגיע
למסיבת הריקודים בבית הספר הערב, ובכוונתי להיות שם.
מזלה.
לכבוד ערב הריקודים בבית הספר
שכרתי את "שיגעון המוזיקה", "להישאר בחיים" ו"גריז".
-במקום ללכת? -כן.
זה יהיה ערב של צפייה יצירתית בג'ון טרבולטה.
נוכל לרקוד בלי להניע את הרגליים.
אני לא יכולה, דוסון. מצטערת.
יש לך תוכנית מפתה יותר?
אני הולכת למסיבת הריקודים.
מצטערת. לא ידעתי שאתה מתכנן לצפות בסרטים.
זה בסדר.
את הולכת... לבד?
לא... קליף אליוט הזמין אותי.
כדי שאוכל להכיר תלמידים.
טוב.
אל תיראה מדוכדך. זו לא פגישה רומנטית או משהו כזה.
הוא שאל אותי אם אני רוצה ללכת ואני הסכמתי.
טוב, אולי אני סתם מבולבל,
אבל זה נקרא פגישה. לא?
אני יודעת. אתה צודק. אבל רציתי ללכת.
זאת אומרת, אני חדשה. וזה נשמע מהנה.
אולי תבוא? נוכל לרקוד.
לא. יש לי פגישה עם טרבולטה.
אני לא רוצה לאכזב אותו.
-טוב. להתראות. -כן.
-להת'. -להת'.
קליף.
קליף אליוט.
מה הסיפור? אני לא מבין.
למה היא נמשכת אליו? מה יש לו?
נתחיל בהיקף החזה שלו ונמשיך הלאה.
לא, לא, תעזבי את הנתונים הגופניים.
אין לו כלום בקודקוד.
הבחור הזה דגנרט. התסריט שלו מגוחך.
הסיפור שלו גרוע עוד יותר.
המיומנויות הקולנועיות שלו אינן גורם המשיכה.
את יודעת מה הרג אותי? הפתיחות שלה.
"אני הולכת למסיבה עם קליף." כאילו זה לא יפריע לי.
אני מעריך את כנותה, אבל היא לא בדיוק התחשבה בי.
לא התחשבה בך כלל.
וברגע זה ממש הם רוקדים סלואו.
הזרועות שלו כרוכות סביב מותניה והם נעים לצלילי שיר קיטשי משנות ה-80,
והוא לוחש באוזנה וגורם לה לצחקק ולהניף את שיערה הצדה.
מדי פעם מבטיהם נפגשים והם נרתעים קלות.
הם יודעים שהכול יוביל לאותו הרגע
שבו הוא ירכין את ראשו ויאמר לה עד כמה הוא נהנה.
הוא ישאל אם היא תצא איתו שוב והיא תחייך, חיוך סקסי ומתגרה...
לא ממש מתגרה, רק סקסי. ותאמר, "בשמחה."
ואז שפתותיהם ייפגשו, פיותיהם ייצמדו.
הלשונות שלהם ימצאו זו את זו... אני לא עומד בזה!
אתה דרמטי כל כך.
אני לא מבין. אני פשוט לא מבין.
מה הוא עשה שאני לא עשיתי?
הוא הזמין אותה.
-אני הולך למסיבה. -מה?
אני הולך למסיבה.
-מה? -זה המפלט האחרון שלי.
-למה? -כי ג'ן נמצאת שם.
בזרועותיו של אחר. למה אתה מענה את עצמך?
אני אמן. העינוי הוא תנאי מוקדם.
את באה או לא?
תחשוב על זה.
ייתכן שהתסריט שחיברת לא יתנהל כרצונך.
אני אמור לנשק אותה, ג'ואי. לא דוגמן של בגדים מקטלוג.
אני יכול לעשות את זה. השפה התחתונה שלי תרקוד.
זה יקרה הערב. אני אנשק את הבחורה.
ההתנהגות שלך פתטית.
אבל ארצה להיות עדה להתאבדות ההורמונלית שלך,
אז אני באה.
חכי שתי שניות. אני צריך לסדר את השיער.
בטח אצטרך להישאר אחרי ארוחת הערב,
אז ייתכן שאאחר.
אשתדל להגיע לקראת חצות.
ביי.
לילה טוב, גברת לירי.
ג'ואי, הבהלת אותי.
אנחנו צריכות לדבר.
זוכרת את אימא שלי, גברת לירי?
-אני רוצה להבהיר כמה נקודות. -אימא שלי הייתה נפלאה.
אישה מדהימה.
אבא שלי, לעומת זאת, לא ראה את זה.
הוא בגד בה מאז שאני זוכרת את עצמי. זה שבר אותה.
מוטט את מערכת היחסים ביניהם וכמעט הרס את המשפחה.
-למה את מספרת לי את זה? -מעשייך משפיעים על אחרים.
הם מדממים לחיי אלה הסובבים אותך ו...
-את לא מבינה... -לא, את לא מבינה.
אימא שלי חלתה בסרטן ומתה. תסיקי את המסקנות.
את יודעת, הסיבות למה שאת עושה?
לא ייתכן שהן כבדות משקל יותר מהנזק שאת מחוללת.
דוסון יודע?
מה?
לרקוד. סיפרתי לה שאנחנו הולכים למסיבה.
אני יודע לרקוד.
כן, בטח. בוא.
תעשי חיים הערב, גברת לירי.
למרבה המזל, זו מסיבת ניצחון.
ניצחת?
את כאן, לא?
אתה יודע, זה יכול היה לגרום לי ללכת, אבל איך שהוא זה הצליח לך.
זה הצליח?
כן. אתה חלקלק ועם זאת אינך מתיימר.
זה נחמד מאוד.
האם יש משהו שאתה לא יודע לעשות?
כן, לרקוד. אין לי קצב.
תוכיח זאת.
ערב טוב, גברת ג'ייקובס.
שלום, פייסי.
מה שלומך הערב?
מבולבל, אובד עצות, מרותק.
לקסיקון של רגשות.
אתה יודע, אני המשגיחה בנשף. הגיע הזמן שאצא לסיבוב.
את רוצה לרקוד, תמרה?
זה רעיון גרוע, פייסי.
מובן.
לו המצב היה שונה, היית רוקדת איתי?
אני צריכה ללכת.
הם זוג חמוד.
מה התוכנית שלך?
עוד לא תכננתי אותה.
תכתוב משהו במהירות, כי באזורים מוסריים מסוימים
ההתנהגות שלהם נקראת "משחק מקדים".
-את רוקדת? -לא.
עכשיו את רוקדת. בואי.
דוסון, אתה משוגע עם תעודות.
זה קל, תתנועעי,
תענטזי.
-היא נעלמה. -כמו המוח שלך.
את רוקדת לא רע.
היי, חבר'ה.
-שלום. -הגעתם.
-כן. -אתם מכירים את קליף?
-שלום. -שלום.
אנחנו לומדים יחד קולנוע, נכון?
לא בדיוק. זה השיעור החופשי שלי.
דוסון הוא תסריטאי מוכשר.
כן? זה הקטע שלך?
-כן, קצת. -מגניב.
להתראות.
ביצוע מבריק.
שלום.
דוסון, איפה היית? חיפשתי אותך.
פה ושם.
קיוויתי שנרקוד יחד.
מה עם קליף?
אתה מעדיף לרקוד איתו?
את יודעת למה אני מתכוון.
זה שיר, דוסון. מסיח את הדעת מחיי היומיום במשך שלוש דקות.
אולי זה יעצבן אותו. כי את יוצאת איתו וזה.
לא משנה. -ג'ן...
מצטער.
זה מביך. בוא נתחפף.
לא, אני נהנה להיות אומלל.
בשעה שאתה, המתחסד, עומד על הרציף,
הצוללת ג'ני מפליגה הלאה הלאה אל הים הפתוח.
-לא נמאס לך? -לא, אני עדיין נושם.
-דוסון. אתה בקושי מכיר אותה. -אני יודע.
וזה הקסם בעניין.
נכון שג'ן נכנסה לחיי לפני שתי שניות,
אבל אני מרגיש את הקשר.
את החיבור הקושר את נפשי בנפשה.
תקראי לזה משאלה, או אשליה של גיל ההתבגרות,
אבל אני אומר לך, יש בינינו משהו בראשיתי.
אתה מפחיד אותי, דוסון.
אתה מתנהג כמי שסובל מפיצול אישיות.
רגע אחד אתה דוסון ובמשנהו אתה "האני האחר" הפסיכופתי.
אתה היצור מהים המופיע בסרט שלך.
יהי כך. ג'ואי, אני לא יכול להסביר לך מה קורה.
הנערה היא בגדר מסתורין, אבל אני מרגיש כאילו הכרתי אותה כל ימי חיי.
זאת אומרת...
כפי שאני מרגיש כלפייך.
היא מאתגרת אותי, כמוך.
היא יכולה להיות את,
אבל היא ג'ן.
הרשה לי להזכיר לך
כיצד תם סרט האימה-אהבה האלגורי שלך.
היצור לא זוכה בנערה.
הוא מת מוות אכזרי ונורא.
נוח בשלום על משכבך, דוסון. שמחתי להכירך.
לאן זה?
אני כבר מתה, זוכר?
הגיע הזמן לשכתב את העלילה.
סליחה, אני רוצה לרקוד איתה.
מה אתה עושה, דוסון?
בעצם, אני משתלט לך על הפגישה.
אני מודה לך על כך שהנעמת
את זמנה של ג'ן בתחילת הערב,
אבל אני כאן עכשיו, שפוי בדעתי, ואני נוטל את הפיקוד.
-על מה אתה מדבר? -כן, על מה אתה מדבר?
את ואני. אני והיא.
קליף, אני יודע שזה יבלבל אותך, אבל אתה רק צריך לדעת
שמתפתח משהו ביני לבין ג'ן,
וזה לא בדיוק מוגדר ודי טרי, אבל זה ניסיוני להבהיר את המצב.
ולכן אני מבקש ממך לזוז הצדה
כדי שאוכל לשהות במחיצת מושא תשוקתי.
-ג'ן, מי זה? -דוסון, מה אתה עושה?
תשמע, אני מציע שתעזוב.
זה קטע מוזר מדי.
לא, אני חושב שאתה צריך ללכת. אני נשאר.
מה קורה? את רוצה להיות עם הבחור הזה?
-אני מציע שתלך, בסדר? -אני מציע שאתה תלך.
-ואם לא? -לא חשבתי על האפשרות הזאת.
אקל עליכם. אני אלך.
זה הערב הנורא ביותר בחיי.
אני פתי.
ג'ואי, איך הרשית לי להתנהג ככה?
ידעתי שזה יחזור אליי.
ידעתי שבסוף אני אימצא אשמה.
ופייסי, חברי שאינו קיים.
מצטער. הייתי עסוק.
לפחות לא נטשתי אותך.
חזרתי.
מיהי אותה אישה מסתורית שאתה מזכיר בדבריך?
לשמחתי, אותה אישה מסתורית נותרה מסתורית גם לגביי.
ברגע זה,
שפתיה של ג'ן צמודות לשפתיו של קליף.
תפסיק עם זה.
אתם יודעים מה? זו התחנה שלי, ילדים.
-שלום. -שלום, מותק. איך היה?
בסדר. הבאתי לך שאריות.
דוסון חזר הביתה?
לא. אני חושב שבננו מתנשק הערב
לראשונה, עם השכנה.
נשמע רומנטי.
זוכרת את הנשיקה הראשונה שלנו?
כמובן. בפגישה הראשונה שלנו.
יצאנו לסרט
שבו מרי טיילר מור מגלמת דמות של אם איומה.
-"אנשים פשוטים". -בדיוק.
זו לא הייתה הפגישה הראשונה.
זו הייתה הפגישה השנייה שלנו.
רגע. במכונית. ברמזור.
רכנת לעברי ונישקת אותי.
לא! -כן נכון.
אני לא מאמין. את לא זוכרת את הנשיקה הראשונה.
אני זוכרת. אתה לא זוכר.
אני זוכר כל רגע.
זה הזיכרון הצלול ביותר מחיי עד היום.
מותק, אני מצטערת. מאוחר. זה היה לילה ארוך.
שפתון לחות
ואני יעצתי לבני כיצד לתת נשיקה אשר תיזכר לעד,
והנה מתחוור לי שאני כישלון חרוץ.
אני יודעת. יצאנו לאכול פיצה. זו הייתה מסעדה איומה,
ואתה שפשפת פלפל חריף בעיניים.
פגישה שלישית. פשוט תפסיקי.
מה שלום השפתיים שלך? סדוקות, עדיין?
אני צריך עוד קצת.
אני בטח חולם.
גברת ג'ייקובס.
שלום, פייסי.
את יודעת, יש לי הרגשה שחוויתי את הרגע.
זה הולם.
זו הזדמנות להתחיל מההתחלה.
ולשנות את הסוף.
אני מתנצלת על התנהגותי, פייסי.
אין ספק, זה היה המעשה המגוחך ביותר שעשיתי בחיי.
ומיותר לומר שזו עברה פלילית.
-זו הייתה רק נשיקה. -לא, זה היה הרבה יותר.
המעשה שעשיתי היה אסור בתכלית האיסור,
ואני יכולה לעמוד כאן ולנסות להסביר לך
עד כמה נפשי טרודה וחסרת ישע
כי מגיע לך הסבר להתנהגותי,
אבל קיוויתי שאוכל להתנצל
בלי להיכנס להסברים פסיכולוגיים
ואני מקווה שלא הותרתי צלקות לעד.
אני מצטערת, פייסי.
טעיתי ואני מצטערת.
למה את חושבת שאת האחראית הבלעדית?
אמנם אני רק בן 15,
אבל אני בהחלט אחראי למעשיי.
אולי לא במסגרת המערכת המשפטית,
אבל מבחינתי, כן.
השפתיים שלי נישקו אותך.
נכון? אני נישקתי אותך.
אמת.
ואת יודעת מה? אני לא מתחרט.
וגם לך אסור להתחרט.
אבל אסור לזה לקרות שוב.
מעתה ואילך, הקשר בינינו יהיה קשר בין מורה לתלמיד.
-אני רוצה שזה יהיה ברור. -ואם אתנגד?
אנחנו לא דנים בנושא.
אתה יודע שאין בררה.
מסיבות ברורות יותר ופחות.
זה לא הוגן.
לא הולך לי עם בנות,
וסוף סוף אני פוגש מישהי...
אל תדאג, פייסי. זה ישתנה.
האמן לי.
לילה טוב.
ג'ואי, הערכת מצב.
מה למדנו בערב זה נוסח "90210"?
עלינו להישאר בבית במוצ"ש ולצפות בסרטים
כי השלט הרחוק של החיים וההרצה אחורה לא עובדים.
נכון מאוד.
לא תהיה עם זה כל בעיה כי הרסתי את הקשר עם ג'ן.
הקשר הרוס, זה רשמי.
מעולם לא היה קשר.
אני מרגיש כמו המפלצת מהסרט שלי.
משהו התעורר בי ואין לי שליטה בו.
איבדתי את שיווי המשקל.
הכול נפלא או נורא, קר או חם, שחור או לבן.
אין שלב ביניים.
שום דבר לא "בסדר", סתם.
אין לי כוח להתפלסף, דוסון.
עשי לי טובה. אם זה יקרה לי שוב,
ואני משוכנע שזה יקרה לי, לפני שתהליך ההתבגרות יגיע לקיצו,
להבא, תקשרי אותי למיטה
ותחכי לרגע הפיכחון.
מותר להשתמש ברצועות עור?
רק אם תסבירי לי לשם מה שמן הטיגון.
אתה כזה לחוץ, בחיי.
איך בחור בעל מודעות עצמית גבוהה יכול להיות כה חסר מושג?
אוי לא.
תיהני.
טופי המלח של מייק
מה לעשות?
הכדור בידך.
כבר דפקתי את הערב.
למה שלא אגמור את המלאכה?
אל תותיר שריד ופליט.
-אפשר להבריז לך? -בהחלט. תבריז.
תאחלי לי הצלחה.
בהצלחה, דוסון.
אני מקווה שתזכה בנשיקה.
אני מתחילה להרגיש כמו הטלוויזיה שלך.
לא ידעתי מה לומר.
זה עוד לא קרה.
אני ממש כועסת, דוסון.
אני יודע.
מה אתה רוצה ממני?
אני רוצה לדעת מה יש בינינו.
והאם אתה מצפה לתשובה עוד הלילה?
אני מצטער על מה שקרה הערב.
אני נבהלתי.
פחדתי שאני "ידיד".
אלוהים, "ידיד". זה נשמע נורא.
זה באמת נורא.
אני מרגיש שאני החבר שתספרי לו על הרפתקאותייך עם בחורים.
אני לא רוצה שזה יקרה.
אני רוצה להיות הבחור בהרפתקה.
אתה לא יכול להיות שניהם?
לא, לא בגיל 15.
זה מסובך מדי.
טוב.
אני מעוניינת.
במה?
בהרפתקה.
מה עליי לעשות?
את יכולה לנשק אותי.
אני באמת קלישאה, דוסון.
בניו יורק, הייתי פזיזה. פזיזה מדי. החיים שלי נעו במהירות.
מרוב מהירות מעדתי ונפלתי.
וכאן אני מרגישה לראשונה זה זמן רב
שאני צועדת בקצב סדיר,
ואני חוששת שאם אנשק אותך
הברכיים שלי ירעדו ואני אמעד.
אני לא יודעת אם אוכל לעמוד בזה עכשיו.
אתה רוצה לרקוד?
כאן? עכשיו?
רציתי לרקוד איתך הערב, דוסון.
הנשיקה היא התוצאה הסופית.
היא לא חשובה.
התשוקה היא העיקר. הרצון.
והרומנטיקה.
כן.
והרומנטיקה.
תרגום כותרות אדם כהן