Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
KOLJA
Herra on minun paimeneni
Ei minulta mitään puutu
Hän vie minut vihreille niityille
Virvoittavien vetten tykö -
hän minut johdattaa
Hän sieluni virvoittaa. . .
Sinä suojelet minua kädelläsi
Johdatat paimensauvallasi. . .
Senkin sika! Pahainen kakara!
Kahvia?
Franta? -Nyt ei ehdi.
Toinen työ? Mahdat kieriä rahoissa.
Lainaatko satasen maanantaihin asti?
Saat kyllä takaisin. -Tiedän. Muuten en lainaisikaan.
PRAHA 1 988
Viimeinkin!
Oikea ihanneauto.
Niin käytännöllinen.
Hanki nyt sentään Trabant.
Sinä et ehdi hoitamaan kaikkea. Anteeksi vaan, mutta et ehdi.
Kaltaisiasi sellon soittajia on vähän, mutta hautajaisiin he kelpaisivat.
Mitä maksaa?
Uusi vai käytetty? -Käytetty.
Tarvitset viistoperäisen.
20 000 - 25 000.
Odotas. . .
Viis niistä!
Näyttivät paremmalta takaapäin.
Minulle jäi heistä kaunis muisto.
Laskuja, laskuja!
Ahneita haaskalintuja kaikki. . .
Hei, Helenka. Louka täällä.
Tuli yhtäkkiä yksinäinen olo. Arvaa, ketä ajattelin?
Niin juuri, sinua.
Helenka.
Rohkenisitko viettää yön tornissani?
Teatteriin?
En minä suutu. Miksi suuttuisin?
Mene vain. Hei sitten.
Zuzi? Minä täällä, Louka.
Tuli yhtäkkiä niin yksinäinen olo. Arvaa, ketä ajattelin?
Sinua tietenkin.
Hän on kotona, vai? No, hei sitten.
Tshekkoslovakian sosialismille -
suoritetaan kosmeettista demokratisointia.
Tässä tehottoman talouden maassa ei piitata ihmisarvosta.
Järjestelmä kulkee kohti romahdusta.
Trabant, huonokuntoinen.
20 000. Rosvousta!
Täällä Radio Vapaa Eurooppa.
Huomenta. -Huomenta.
Kaiverrus kaipaa parantelua. -Sade sitä kuluttaa.
Minä voisin tehdä sen.
Mitä tarkoitatte? -Korjaan hautakiviä.
Ei se maksa paljon, viisi kruunua kultainen kirjain ja kolme hopeinen.
Tässä ehdottaisin kultaa, hopea ei erottuisi selvästi.
Paljonko se maksaisi?
Teksti ei ole järin pitkä.
36 kirjainta.
Se tekee 1 80 korunaa.
Miksi niin paljon?
Siihen pitää käyttää aitoa kultaa.
Näettekö, miten se kiiltää? Aitoa on.
Harmi, että nimessä on kaksi t:tä. Olisitte voinut säästää 5 korunaa.
Franta!
Rouva Horáčková, ensi kerralla ette tunnista tätä hautaa.
Kaikki on kultaa.
Hän vie minut vihreille niityille
Virvoittavien vetten ääreen johdattaa. . .
Tiedätkö, kuinka kauan olen odottanut tätä, Louka? Kaksi vuotta.
Hajkovan hautajaisista asti.
Kamalan pitkä aika.
On kamalaa, että mittaamme aikaa hautajaisten mukaan -
niin kuin hautausurakoitsijat.
Et ole ollut naimisissa? -En.
Isävainaa tapasi sanoa, että muusikon ei pidä mennä naimisiin.
Musiikki vaatii selibaattia.
Selibaattia, ilman suukkoja.
Saitko hikan? -Saan aina sen jälkeen.
Kun se tuntuu noin hyvältä.
Niin käy aina.
Arvaa mitä? Pure vasenta pikkurilliäsi.
Siinä on hikkapiste.
Tai nosta yhtä aikaa vasenta jalkaa ja oikeaa kättä -
niin että veri laskeutuu niistä pois.
Sekin auttaa. -En ole kuullutkaan.
Mistä tuo meteli tulee?
Puluista. Teroittavat nokkaansa ikkunalautaan.
Taisi mennä väärinpäin.
Nosta vasenta jalkaa. -Se on oikea.
No niin, oikea jalka ja vasen käsi.
Miksi sait orkesterista kenkää, vaikka soitat niin hyvin?
Ei huvita puhua siitä. -Älä sitten puhu.
Arvaa mitä, se toimii. -Minähän sanoin.
Miksi ne teroittavat nokkaansa?
Miksikö? Sen minä ainakin tiedän.
Jotta nokasta tulisi terävä! -Olet ihan pöljä!
Hail, toveri. -Siunausta vaan.
Valtavasti tilauksia.
Kolme kullalla, kaksi hopealla.
Kaikki tiedot ovat tässä. Ja hautojen numerot.
Herra Broz, kaltaisenne haudankaivaja -
tuo iloa koko hautausmaalle.
Olette todella hyvä.
Yritän olla tuhrimatta sitä.
Herra Louka, kertokaa siitä Amerikan konsertista.
-Mistä? -Kun soititte siinä hallissa.
-Mutta siitä olen jo kertonut. -Mutta Ládík ei ole sitä vielä kuullut.
Se oli New Yorkissa, soitettiin Isänmaani.
-Dvořákin. -Smetanan.
Ja se Carnegien halli oli täpösen täynnä.
Aluksi vain sellaista vaisua taputusta, muodon vuoksi.
Lisäksi olimme matkasta väsyneitä, mutta vähitellen ryhdistäydyimme.
Unohditte mainita ne eri rodut.
Katsomossa istui kiinalaisia, japanilaisia, meksikolaisia. . .
Mustia. Yksi sellainen valtavankokoinen.Ja minä ajattelin,
mitä voi sellainen jättiläinen saada irti meidän Moldausta. Tai Táborista.
-Ei hän edes tiedä mitä se on. -Nyt kuuntele.
Kun lopetimme, valitsi hiljaisuus. Kolme sekuntia täyttä hiljaisuutta.
-Ja sitten se alkoi. -Aplodit, ymmärrätkö.
Mutta sellaiset, että säpsähdimme.
Oli kuin kallio olisi irronnut ja vyörynyt meitä kohti.
Ja kun kiitettiin, etsin silmilläni sen mustan jättiläisen,
mies seisoi, taputti niitä käpäliään, jotka ovat sisältäpäin vaaleanpunaiset.
Ja jättimäiset kyynelet valuivat pitkin hänen afrikkalaisia kasvojaan.
Musiikki sen teki. Koska musiikki ei tunne rotuja eikä kansoja.
Se vaikuttaa kaikkiin.
No, minä olen valmis.
Usko nyt! Älä tee sitä!
Nyt olette velkaa vain 37 600 korunaa.
Tarvitsen auton tienatakseni enemmän.
Se auto-ongelma voidaan ratkaista.
Millä minä sen maksan?
Minulla on teille upea homma. 30 000 korunaa päivän työstä.
Puhtaana käteen.
Isi, Andyssä on tosi iso punkki. -Annahan tänne.
Onko sinulla lemmikkiä? -Ei ole.
Onko edes lasta? -Ei lastakaan.
Mitäs sinulla on? -Menkää leikkimään. Minä otan punkin pois.
Puhun nyt ihan suoraan. Kyse on avioliitosta.
On eräs vanha täti. . . -Ei, herra Broz.
Minä en nai mitään vanhaa tätiä.
Hän on venäläinen. -Vielä pahempaa.
Ei täti, vaan sisarentytär. -En nai edes sisarentytärtä.
Se olisi järjestetty liitto.
Ei. Vastustan avioliittoa sen kaikissa muodoissa.
Kippis!
Aivan. Kippis, herra Louka.
Tyttö tarvitsee tshekkipaperit, jotta ei joudu takaisin Venäjälle.
Löytyi.
Kuulostaa hämärältä. En taida suostua.
Ja nyt polttohautaus.
Puoli vuotta, sitten voitte ottaa eron.
Onko Andy täällä? -Siinä oli punkki.
Luulin, että sinä karkasit.
Puhumme liikeasioista. -Tiedät mielipiteeni.
Ole huoleti. Sulje ovi.
Häät olisivat pelkkää kulissia.
40 tonnia, herra Louka. -Eikös 30?
Tyttö on valmis maksamaan 40.
Saisitte auton ja lyhentäisitte velkaanne 20 000:lla.
Aina se hautakivien korjaamisen hakkaa.
Hautoja, hautoja. .. Paskahommaa!
Teillä on paljon lemmikkejä.
Haudankaivaja kaipaa eläviä olentoja ympärilleen.
Tytön nimi on Nadeshda. Pelkkää bisnestä.
Sovittu?
En voi, herra Broz. Ei kuulu tapoihini.
Lopeta!
Tulitko katsomaan äitiäsi?
Hei. -Hei.
-Hei, Fanda! -Hei! -Jäitkö sanattomaksi?
Se on nyt näköjään valmis.
-Tiedätkö mikä nimi sillä talolla on? -En.
-Koki. -Koki?
Kommunistinen kirkko.
-Hei. -Hei.
Franta!
Tule taas tiistaina, ja harjoittele! Kuulosti aika surkealta.
Aavistin, että tulet.
Arvaa, mitä ruokaa? Perunakuorukoita.
Apteekissa keksin, että teenkin niitä.
Hienoa, äiti.
Vitulkalta tuli kirje. Se on lipaston päällä.
Se tuli eilen. Hän lähetti upeita valokuvia.
Mutta sinä et lähettänyt edes korttia.
Filharmonia oli Belgiassa. Etkö ollutkaan mukana?
Kuulin kaiken radiosta. Et edes kirjoita äidillessi.
Ei ollut aikaa, äiti.
Belgialaiset olivat jatkuvasti kimpussamme.
Lue ääneen. -Ehkä myöhemmin.
Joskus minusta tuntuu, ettet pidä veljestäsi.
Mitä hän on sinulle tehnyt? -Hän lähti.
Et voi kantaa kaunaa siitä.
Hän lähti tyhjin käsin ja nyt hänellä on menestyvä yritys.
Minä sain pelkkää paskaa. -Vielä sinäkin teet rahaa.
Olet loistomuusikko ja sinä nouset vielä. Syöhän nyt.
Herra Holecek sanoo, että tarvitsemme uudet räystäskourut.
Vanhat ovat ruostuneet puhki.
2 000 kattaisi tarvikkeet ja työn.
Mistä minä ne rahat saan? Tämä talo on niellyt kaikki rahani.
Auto piti myydä, ja olen korviani myöten veloissa.
Mistä minä saan rahat? -Älä puhu noin.
Ostit veljesi osuuden. Talo on sinun.
Muuten se olisikin mennyt valtiolle, kun Vitulka lähti maasta.
Olisiko minun pitänyt asua ventovieraiden kanssa?
Kun olemme kahvitelleet, soitetaan, jooko?
Emme ole pitkään aikaan soittaneet yhdessä.
Vasta illalla, sopisiko?
Varo, ettet putoa!
Franta! Vieläkö vinguttelet ruumiille?
Vieläkö itse soittelet sappipotilaille?
Joo. Etkö itsekin haluaisi? Kylpylöissä soitetaan iloisemmin.
Hei sitten, minulla on kiire bussiin. Näkemiin, rouva Louková.
Sinä, konserttitaiteilija, soittaisit jossain kylpylässä?
Mitä te puhuitte ruumiista?
Kutsumme kuulijoita ruumiiksi, jos emme saa heiltä vastakaikua.
Tämä oli tästä kohtaa tukossa.
Räystäät ovat kunnossa, paitsi tästä kohdasta.
No, hitto! Miten tämä on tänne joutunut?
Ei se ole kovin arvokas, Franta.
Pelkkä pukukoru.
Ei se ole ihan varmaa. Mutta mistä se sinne ilmestyi?
Mistä saitte tämän? -Löysin.
Minkä arvoiseksi luulette? -Ei aavistusta.
Voin maksaa tästä 5, ehkä 1 0 korunaa.
Kiitos.
Pariskunta riitaantuu kotikadullasi.
Nainen sanoo: ‘‘Painu helvettiin ja vie tämä hely mennessäsi!’’
Ja heittää sen raivoissaan ilmaan.
Herra Broz. Taidan myöntyä. -Tietenkin.
Ei ole muuta selitystä.
Siis taidan suostua siihen valeavioliittoon.
Voit puhua Nadeshalle saksaa.
Hän on saksa-venäjä -tulkki. -En puhu kumpaakaan.
Niin teidän tshekkien tapaista!
Ensin ette pidä saksalaisista, sitten ette pidä venäläisistä.
Ei se sitä ole. Ei vain ole kielipäätä.
Ja väliäkö sillä, miten he puhuvat keskenään.
Jokainen tshekki osaa vähän venäjää.
Jokainen tshekki puhuu vähän venäjää.
Paitsi minä.
Paitsi hän?
Kukaan ei epäile mitään.
Herra Louka haluaa vain varmistaa, ettei tästä tule mitään yllätyksiä.
Puoli vuotta, sitten ero. Sen voin luvata.
Valeavioliitto. Ei mitään salaisuuksia.
Nadeshalla on pieni poika. Ja hän on nuori.
Voisit olla hänen isänsä.
Mitä hän tekisi sinun kanssasi? -Totta.
Tamara, sano hänelle, että haluan oikeat häät.
Hän sanoo haluavansa oikeat häät.
Pitää siis järjestää vastaanotto ja hääyö.
Ihan kuin oikeissa häissä.
Hääyö?
Vietätte ensimmäisen yön yhdessä. Mutta eri huoneissa.
Siltä varalta että teitä seurataan.
Tarjoilija, vielä yksi vodka.
Käsiraha. -Tiedätkö lainkaan, mitä lahjuksiin menisi Venäjällä?
Tules tänne.
Älä edes kysy.
Franta, olen ällistynyt.
Onnitteluni. Onnea avioliitolle.
Hän on oikea kaunotar! -Onko sinun soitettava joka paikassa?
-Hei, Eman. Louka tässä. -Saksanhirvien kutsuhuudot vuorilla. ..
Älä sano sitä kenellekään. .. Iloista? Jo, onhan täällä iloista.
-Yksi tyttö rakasti häntä. . . -Ettekö voisi vähän hiljempää?
Eman, älä kerro kenellekään mitä näit Vyšehradissä. Selitän myöhemmin.
Menin naimisiin, mutten halua, että kukaan tietäisi.
-Laulakaa vaan, muttei niin kovaa. -Joko kunnolla tai ei ollenkaan.
Eman, yksinkertaisesti turpa kiinni.
Kenelle olet jo kertonut?
Sinä olet idiootti, Eman.
Ja sormi liipaisimella
katsoo pusikkoon. . .
Ystävät! -Ystävät!
Pidän kovasti vaimostani Nadeshasta.
Pidän kovasti vaimostani. -Tietenkin.
Olen päättänyt. . . -Olen päättänyt. . .
Että Nadesha ja minä -
vietämme yhdessä oikean ja hyvin kauniin hääyön.
Mitä hän sanoi? -Vitsaili vain.
Olisi todella sääli, jos tshekkimies -
kieltäisi venäläiseltä vaimoltaan tälle kiistatta kuuluvan oikeuden.
Käännä, Tamara.
-Odota, minne matka? -František, te olette juoneet liikaa.
Kyllä, olemme juoneet paljon. . .
Mahtavaa, herra Louka, mutta istukaa alas.
Ja koska olemme juoneet paljon, pyydän kaikkia häävieraita
poistumaan omiin koteihinsa, esimerkiksi Brozia,
ja jättämään kihlatut kahdestaan.
Tule, Nadesha.
Hääyö, se meidän kaikkien täytyy ymmärtää.. .
Hääyö on vain kerran.
Haluaisin, että Nadesha Ivanovnalle jäisi pysyvä muisto Prahasta.
Lupaan tänä yönä olla yhtä kiihkeä kuin kuka tahansa Venäjän Don Juan.
Haista poika paska!
Lupaan olla todellinen Casanova!
He eivät ymmärrä vitsejäsi. Ovat kauhuissaan. -Niin pitääkin.
Jokaisen morsiamen pitäisi olla hääyönään kauhuissaan.
Lapsi tulee. Supistukset ovat alkaneet.
Hän synnyttää pian. Pitää mennä.
Broz, huolehdi lapsista.
Nadesha Ivanova, minun vaimoni!
Onko uusi? -Käytetty, äiti.
Uudelta se näyttää.
Ei ruostetta missään.
Nämä autot eivät ruostu.
Sitten se oli hyvä ostos.
Katso noita venäläisiä. Niitä on kaikkialla.
Moni tshekki käy niiden kanssa kauppaa. Tulee halvemmaksi.
Venäläistä dieseliä, bensaa, hiiliä.
Miehittäjien kätyreitä! Varsinaisia isänmaanystäviä!
Kun venäläiset tulivat, ihmiset puivat nyrkkiään -
ja sanoivat, ettei tipu edes vettä ja leivänkänttyä.
Ja katso heitä nyt. On tämä varsinaista kansaa.
Toin sinulle kahvia ja suklaata.
Soititteko ulkomailla? Missä? En huomannut.
Siinä. . . Sveitsissä.
Sveitsiläisillä oli aina parasta suklaata.
Haluatko kyydin?
Saitko myötäjäisinä?
Joku ei osaa pitää suutaan kiinni.
Hieno auto. Kyllä sinun kelpaa.
Kuule, se avioliitto. . . -Ei kiinnosta.
Asun yksin. Mikään ei ole muuttunut.
Minä hölmö olin ottaa eron sinun vuoksesi.
Klara, mennään meille.
Pysäytä, haluan ulos.
Klarena. . . -Pysäytä nyt vain.
Pesin ja silitin pyykkinne. -Hienoa.
Meidän piti koristella ikkunat lipuin.
Taas joku kommunistien juhlapäivä? Niitähän riittää.
Ne valitsevat taas parhaiten koristellun talon.
Eivät ne näe minun ikkunoitani kadulle.
Vielä mitä. Vahtivat meitä kuin haukat.
Ja olen parsinut kahdet sukkanne. Aikamoisia reikiä. . .
Pankaa Venäjän lippu ja oma lippumme ikkunaan -
niin jättävät minut rauhaan.
70 korunaa. Lisään niihin 200:aan, jotka olette velkaa.
Voin maksaa heti. -Nytkö? Ei ole antaa takaisin.
Pitäkää loput. -Kiitos.
Hei. -Päivää.
Herra Stoklasa lähetti minut. -Niinkö?
Pitele tätä.
Varovasti!
Mikä oli herra Stoklasan viesti?
Hän halusi, että katsastatte minut.
Että kuuntelette soittoani.
Juhlapäivän koristeita? -Ei hitossa. Ei enää tässä iässä.
Haluatko juotavaa? -Kyllä, kiitos.
Haluan vaihtaa alttoviulun selloon.
Mikä sai sinut päättämään niin?
Pidän sellosta kun se on niin iso.
Pidät isoista soittimista? -Niin.
Soita sitten jotakin. Näytä minulle. ..
Sinulla on pitkät sormet. Hyvä.
Olen ihan hermona.
Purista tiukemmin polvilla.
Juuri noin.
Soitanko nyt? -Ole hyvä.
Näinkö? -Soita. ..
Mikä ystävä? Nyt hetikö?
Kuka soittaa?
Blanka. -Niin?
Täytyy jatkaa joskus toiste.
Harmillista. -Älä muuta sano.
Tulkaa ‘‘Vihreään Puuhun’’.
Mitä?
‘‘Vihreään Puuhun’’!
Jäämmekö tänne vai lähdemmekö taas?
Tämä sopii hyvin.
Olette siis vakooja. Ja haudan- kaivuu on pelkkä harrastus?
Herra Louka, olemme lirissä.
Nadeshda on muuttanut maasta. -Mihin?
Saksaan. -Länsi-Saksaan?
Meni tulkkaushommiin ja jäi sinne.
Siellä on mies, johon hän on hulluna.
En kertonut teille hänestä.
Liikemies, naimisissa. Odotin häntä tänne.
Eipäs nukuta! Ei nyt olla töissä!
Miksei suoraan Venäjältä Länsi-Saksaan?
Venäläiset saavat käydä täällä, mutta eivät siellä.
Miten hän sitten pääsi sinne?
Hänellä on tshekkipassi, kiitos teidän.
Kotiin lähdössä? No, mene.
Hän jätti poikansa tänne jotta pääsi itse lähtemään.
Miksi, jos mies on naimisissa? -Se ei ole meidän ongelmamme.
Pahinta on se, että poliisi kiinnostuu asiasta.
Tunsin luissani, että teen tyhmästi.
Olen pahoillani, herra Louka.
Mutta ei teillä ole hätää. Poika asuu tätinsä luona.
Milloin voin odottaa heitä?
Ketä? -Poliisia.
Luulen, että pian.
Frantisek Louka?
Oletteko tämän pojan isä? -Isä?
Nainen, jonka luona poika asui, on tuolla ambulanssissa.
Sydänkohtaus. Hän sanoi, että otatte pojan.
Olen vain kaukainen isä. Siis isäpuoli.
Se on kuulkaa teidän ongelmanne.
Hän lähetti pojan tänne siksi aikaa kun on sairaalassa.
Tule sitten.
Älä siihen jää seisomaan.
Tule.
Herra Broz, joko kuulitte?
Te siis tiedätte? Hakekaa poika heti.
Hänestä ei ollut puhetta.
Ei tätä voi ratkaista puhelimessa.
Tulkaa huomenna käymään.
En kuule.. .
Ei yksi yö ole kuolemaksi.
Kylvettäkää poika ja pankaa nukkumaan.
Voi helvetti.
Onko sinulla tohveleita?
Jotain sisätossuja?
On tämäkin keskustelua!
Tämä tästä vielä puuttui.
Tässähän ne. . .
Tohvelit.
Sinun.
Riisu kengät ja pane tohvelit jalkaan.
Lakkaa pillittämästä. En minäkään tässä ilosta hypi.
Kestä yksi yö täällä, sitten menet haudankaivajan luo.
Hän selvittäköön tämän sotkun.
Kas niin.
Katsos, mitä tässä on. Väriliituja -
ja paperia. Voit piirtää.
Istu tähän piirtämään.
Piirrä nyt. Piirrä!
Tuijota sitten ikkunasta.
Ole sitten jääräpää. Tuijota silmäsi kipeiksi.
Syö.
Juo nyt edes teetä.
Teetä.
Venäläistä teetä, jota te latkitte koko ajan.
Panin siihen sokeria.
Äläkä teeskentele, ettet ymmärrä.
Täytyyhän sinun jotain ymmärtää.
Slaaveja ollaan molemmat.
Minä en puhu venäjää etkä sinä tshekkiä.
Mutta ymmärrät varmasti sanan ‘‘tee’’.
Käytämme siitä samaa sanaa.
No niin. Johan tämä alkaa sujua.
Maassamme on tällä hetkellä -
1 1 5 000 raskaasti aseistettua venäläissotilasta. . .
Älä pillitä, vaan nuku. Ei yksi yö ole kuolemaksi.
Selvä. Ei väkisin. ..
Hän oli koko ajan liittoa vastaan. -Kuka?
Vaimoni Marus. Hän sanoi aina:
‘‘Saatat sen miehen vielä pulaan’’.
Oikeassa hän olikin. -Niin oli.
Emme voi ottaa viidettä lasta.
Talomme on jo nyt kuin hullujenhuone.
Yrittäkää pärjätä pojan kanssa.
Vähennän velastanne 2 000 korunaa.
Ei. Kolme. . . neljä tuhatta.
Mitä minä sen pojan kanssa teen?
Eikö se kultahampainen nainen voisi auttaa?
Pasha? Lähti Leningradiin aikoja sitten.
Pääseehän se täti sairaalasta parin viikon päästä.
On paras, että te pidätte pojan. Siksi täti jättikin hänet teille.
Se on omaksi parhaaksenne.
Kun huolehditte vaimonne pojasta, avioliitto näyttää aidommalta.
Kenen silmissä? -Poliisin.
Sillä te joudutte vielä kuulusteltavaksi.
Onko teitä kuulusteltu ennen? Minua on kerran.
Ensimmäinen poliisi oli mukava. Toisen nimi oli Novotny.
Terävä kuin partaveitsi.
Kyllä he vielä hakevat teidät.
Imevät teistä tiedot hitaasti mutta varmasti.
Ette pannut lippuja ikkunaan, vaikka sanoitte panevanne.
En ole ehtinyt. Konsertoin joka päivä työläisille.
Kaikilla muilla on liput ikkunassa.
Kenenkäs tämä söötti poika on?
Hän on veljenpoikani.
Mikäs sinun nimesi on?
Ei hän puhu. On mahdottoman ujo.
En minä niistä lipuista välitä, mutta erotutte joukosta.
Olen pelkuri.
Viime vuonna en välittänyt pätkääkään, eikä käynyt mitenkään.
Nyt ei saa antaa aihetta epäilyille.
Meidän, teidän.
Mitä sanoit? -Meidän. Teidän.
Sinä siis ymmärrät kun vain tahdot.
Panemme teidän lippunne esille, koska on pakko.
Aikoinaan teimme sen kiitollisuudesta.
Kun emme tienneet, että te olette roistoja.
Ymmärrätkö? Et sinä ymmärrä.
Olette ekspansionisteja!
Marssitte johonkin ja jäätte sinne.
Mutta sinä marssit takaisin tätisi luo.
Heti kun tätisi toipuu, pakkaan tshemodanisi ja sinä häivyt.
Tshemodan.
Ainoa venäjän sana, jonka tiedän koska omani varastettiin Moskovassa.
Varastatte laukkuja ja toisten maita.
Meidän on punainen.
Mitä kaunista siinä on? Saman punainen kuin alushoususi.
Meidän on kaunis. -Meidän on punainen.
Et ymmärrä yhtään mitään.
Katso, mitä minä toin.
Venäläisiä munia. -Venäläisiä?
Jotkut tshekkiläiset kanat munivat venäläisiä munia, tietämättään.
Mummo!
Hei. Tulin soittotunnille. -Tänään?
Eikö nyt sovi? -Sopii toki.
Minulla vain on vieras.
Teidän poikanne? -Ei, ei. . .
Pojanpoika? -Ei tietenkään.
Kollega Leningradista pyysi apuani. Poika on venäläinen.
Päivää, poika. -Päivää.
Mikä sinun nimesi on? -Kolja.
Joko aloitan?
Pannaan valot, niin sinua ei pelota.
Tässä tulee höyrylaiva.
Meidän on punainen.
Onhan sinulla liput ikkunassa!
Tamara Komarova.
Hoitaja, viekää lapsi pois.
Näenkö minä mummon?
Hän kuoli eilen. Kello 7 aamulla.
Ja olette hänen. .? -Pelkkä tuttava.
Emme tienneet, mihin lähettää tavarat.
Aamutakin, tekohampaat, silmälasit. . .
Missä mummo on?
Mummo nukkuu. Häntä ei saa herättää.
Nopeammin!
Kirjoita sosiaalivirastoon, että panevat pojan lastenkotiin.
Sano, että olet pojan isäpuoli -
etkä voi työsi takia ottaa häntä.
Tai pane poika lastentarhaan.
Katsokaa, mitä hän piirsi. -Ruumisarkku.
Ihan hyvä piirustus.
Hyvät herrat, uuni on kuumana.
Oletteko isä vai isoisä?
Isoisä.
Täyttäkää nämä ja lähettäkää toveri Zubatalle sosiaalivirastoon.
Milloin saan. .? -En osaa sanoa.
En ymmärrä.
Sanot, että poika on Jugoslaviasta.
Vanhemmatko vain jättivät hänet sinulle?
Jotta poika näkisi maaseutuamme.
Miksi pojalla on venäläinen nimi, Kolja?
Kolja on lyhennös Nikolaista. Se voi olla myös jugoslavialainen nimi.
Eikö hän voi jäädä pariksi päivää tänne?
Hän on kalpea.
Hän saisi raitista ilmaa ja olisi seuranasi.
Mihin tämä maailma on menossa? Ihmiset jättävät lapsiaan noin vain.
Jos omistautuu musiikille, ei pidä hankkia lapsia.
Sinäkin valitsit. Musiikki tai perhe.
Panit minut kovan paikan eteen. Kauanko poika viipyisi?
Katso noita. Aina tien päällä. Ajelevat edestakaisin.
Meidän.
Ei teidän. Nuo ovat venäläisiä.
Tule tänne. . . tässä on kuningas.
Venäläisiä. Venäläisiä sotilaita.
Mitä hän sanoo?
Mistä minä tietäisin.
Ehkä univormut tuovat mieleen Jugoslavian.
Älä mene, Kolja. Kohta on valmista.
Sinä valehtelit. Poika on venäläinen.
Niin valehtelin. Hän on venäläinen.
Nytkö olet liitossa ryssien kanssa?
Eivät kaikki venäläiset ole samanlaisia.
Emme ole kotona.
Älä nyt. Hän näki, kun tulin sisään.
Anteeksi. Voisimmeko pestä kädet?
Voivatko pestä kädet? -Ei tule vettä.
Ei tule vettä. -Ei tule vettä?
Jossain on haljennut putki.
Anteeksi, että häiritsimme. Näkemiin.
Tulee sitä! Täältä tulee vettä!
En huoli tänne ryssän lasta.
Mennään sitten Ruzicka-sedän luo.
Täältä tulee vettä.
Ettäs kehtaat valehdella äidillesi.
Vitulka ei ikinä tekisi niin.
Ensin et yhtään piittaa lapsista ja sitten otat ryssälapsen.
Katso. . . Näin se pyörii.
Mitäs Prahassa? -Samaa kuin täällä.
Kuulitko sen ennustajan puheita? Että kaikki romahtaa tänä vuonna.
Sitä on puhuttu jo 40 vuotta.
Se ennustaja näki näyn. Kommunistit ostivat kultaharkkoja -
ja pakenivat laumoittain Venäjälle.
Mutta Gorbatshov otti harkot -
ja hakkasi niillä heitä persauksille.
Sitten hän sanoi: ‘‘Jättäkää kulta tänne ja menkää kotiin.’’
Mutta heitä ei haluttu kotiin.
Lapset ja sairaanhoitajat kapinoivat.
Ajoivat kommunistit Albaniaan kellojen kumistessa -
ja perustivat niille reservaatteja niin kuin intiaaneille Amerikassa.
Olipa näky!
Miksi sairaanhoitajat kapinoivat? -Sitä en tiedä.
Ovatko nuo meidän?
Teidän ovat.
Menevätkö ne Moskovaan?
Ei, ovat täällä ikuisesti.
Kunhan ajelevat edestakaisin.
Asuvatko ne täällä?
Valitettavasti.
Niin kuin minä.
Peruttu. Venäläissotilaiden lapset näkivät sen jo eilen.
Ei sitä näytetä. Mennään.
Kuinka paljon katsojia pitää olla?
Viisi. Mutta se on venäläinen elokuva.
‘‘Angelika’’ esitetään huomenna.
Saanko viisi lippua?
Herra Lansky, pankaapa pyörimään!
Hei, Franta.
Missä mummo on? -Mummo nukkuu.
Herra Louka, teille tuli kirjattu kirje.
Kuittasin sen teidän puolestanne.
Kuvitelkaa! Meidän talomme tuli koristelukilpailussa toiseksi!
Se ääliö Pech vei meiltä ensimmäisen palkinnon.
Se on poliisilta. Varmaankin pysäköintisakko.
Teidän pitää kai itse mennä sinne.
Olen Pokorny. Te lienette herra Louka.
Toitte. . . -Kukaan ei voi ottaa poikaa.
Kuulusteluun ei saa. . .
Voitteko ottaa pojan, toveri?
Hän itkee silmänsä kipeiksi.
Hitto, olkoon. ..
Emme ole koskaan ennen tehneet tällaista.
Eikö teillä ole lapsia? -On. Mutten tuo heitä työpaikalle.
Ehkäpä kysyn Jitkalta.
Jitka, huolehditko pojasta? Kopeckyn huone on vapaa.
Mene leikkimään tädin kanssa.
Poika ei lähde vieraiden mukaan.
Kuinka vanha hän on? -Viiden.
Hän ei puhu tshekkiä. Hän on venäläinen. Voisiko hän jäädä?
Antakaa paperia ja kynä, niin hän piirtää.
Istukaa, herra Louka.
Onko värikyniä? Niistä poika pitää.
Te siis menitte naimisiin, herra Louka.
Varsin mielenkiintoista.
Vannoutunut poikamies, ja yhtäkkiä, 55-vuotiaana.. .
Ihmiset tekevät kaikenlaista hassua varsinkin minun iässäni.
Tyttö on nuori ja kaunis.
Häneen kyllä rakastuu. -Totta.
Miten tapasitte?
Ravintolassa. -Missä?
Malostranskan kahvilassa.
Hän istui yksin. Muualla ei ollut tilaa.
Aloimme jutella.. . -Puhutteko hyvin venäjää?
Sen vähän, mitä koulussa opin.
Savuke. .. -Olkaa hyvä vain.
Ei, se putosi. -Näin minulle käy aina.
Onpa hieno.
Hän piirtää hyvin. Tuo viulu. . . -Sello. Siinä on piikki.
Tietenkin. Viulisti pistäisi itseään.
Minun 5-vuotias poikani ei piirrä yhtä hyvin.
Minkä niminen? -Radek, vaimoni mukaan.
Miehen nimi? -Ei. Hän on oikeasti Radka.
Miten sujuu?
Kapteeni Novotny, herra Louka.
Kuulkaahan. Teillä näyttää olevan huono vaikutus sukulaisiinne.
Veljenne muutti maasta. Samoin vaimonne.
Ette asuneet kauan yhdessä siinä tornissanne.
Kukaan ei nähnyt vaimoanne siellä.
Asuimme yhdessä muutaman päivän. Emme tulleet toimeen.
Hän puhui venäjää. Itse puhun vain tshekkiä.
Ettekä huomannut sitä ennen häitä?
Tietysti huomasin. Mutta oli muitakin ongelmia.
Hän piti ikkunoita auki. Oli tottunut Siperian talviin.
Niinpä päätimme asua erillään.
No niin, huulenheitto sikseen.
Antakaahan kuulua.
Paljonko teille maksettiin?
Aika tylyä. -Olen niin tyly kuin haluan.
Sanon vankilakundiksi ketä haluan, ja se teistä vielä tulee.
Esitin kysymyksen!
Toveri, ettekö voi viedä poikaa pois? -Yritimme kyllä.
Millä maksoitte Trabantinne?
Säästin osan, lainasin loput. -Keneltä?
Työtovereiltani Parizekilta ja Brozilta.
Kertoiko vaimonne lähtöaikeistaan?
Se tuli minulle yllätyksenä. Samoin pojalle.
Tuliko poikakin yllätyksenä? -Kyllä.
Mitä aiotte tehdä hänelle?
Pidän kai luonani.
Onhan hän avioliiton kautta minun.
Kuulkaahan nyt, hyvä mies. Avioliittonne on selvää huijausta.
Täällä on turha kertoa satuja vanhan parran rakastumisesta.
Ja uranne filharmonikoissa on ohi.
Saatte kiittää onneanne, jos pääsette vinguttamaan hautajaisiin.
HÄN SOITTAA VAIN HAUTAJAISISSA!
Miksette pelastaisi nahkaanne?
Kertokaa, kuka järjesti häät ja paljonko nettositte siitä.
Tämä ei jää tähän.
Menkää kotiinne miettimään.
Ehkä palaatte ennen kuin tullaan hakemaan.
Se siitä. -Se siitä. ..
Hyvä mies.
Vielä pari kuulustelua, ja puhut tshekkiä.
Kas, Marketa! -Ei, vaan Misa.
Misa, tietenkin!
Mitä puuhailet nykyään? -Soitan. ..
Soitan eräässä yhtyeessä.
Jestas, poika! Anteeksi. ..
5-vuotias poika eksynyt linjalle B. Ei puhu tshekkiä. Nimi on. . .
Kolja. Pyydetään viemään minkä tahansa aseman valvojalle.
Kolja. Ei pelkää, ei mene minnekään.
Pysyy metrossa. Me etsii sinut. Päivää.
Loppu viestistä venäjäksi.
Kengät. ..
Kylläpä minä pelästyin!
Hän ei puhunut puhelimeen, vaan huusi.
Kuului vain: ‘‘Kolja, pikkuiseni!’’ Kun kerroin, että täti on kuollut -
ja että poika on sinulla, hän oli pyörtyä.
Se hölmö halusi tulla heti, mutta sain hänet toisiin ajatuksiin.
Sanoin, että hän joutuisi Siperiaan.
Entä Punainen Risti? -Hän jätti anomuksen -
ja äideistä ja lapsista on kansainvälisiä sopimuksia.
Niin, ja hän lähetti terveisiä. -Sepä ystävällistä.
Haloo, mummo?
Täällä Kolja.
Kuuletko sinä?
Kävimme katsomassa sinua, mutta sinä nukuit.
Tule takaisin, mummo.
Zuzi? Louka täällä.
Tuli niin yksinäinen olo. Arvaa, ketä. .?
Voitko puhua? On Varsovassa? Onnentyttö.
Ai, suihkussa!
Ei hän sieltä ihan heti tule.
Kuule, hoidossani on venäläinen lapsi.
Leningradilaisen viulistin poika. Hän ei saa unta.
Sinähän opetat venäjää. Lukisitko hänelle sadun?
Minkä tahansa. Poika on viiden vanha.
Etsi jotain. Minä odotan.
Hän on opettaja.
Satu.
‘‘Kotka ja karitsa’’. Hienoa! Annan pojalle.
Kolja Bilikov.
En minä pelkää kotkia.
Kaukasian vuoristossa eli kotka.
Kerran se lensi niin korkealle -
että pääsi tähteen asti.
Tähdellä oli pikkuinen talo.
Talossa asui vanha lammas karitsoineen.
‘‘Tulin vierailulle’’, kotka sanoi.
‘‘Katsotaanpa, miten te asustatte.’’
Kaunista.
Kiitos, Zuzi.
Jätit ne tänne?
Mustat pitsiset? Menit kotiin ilman pikkuhousuja?
Ei, olisin kyllä huomannut.
Minäkin haluaisin nähdä sinut, mutten voi nyt.
Soittelen.
Terve.
Mikä sinun nimesi on?
Minä olen Kolja Bilikov.
Haluatko leipää?
Häivy siitä.
Älä syötä niitä. Valtaavat koko paikan.
Sulje ikkuna, täällä vetää.
Häivy!
Hän vie minut vihreille niityille
Virvoittavien vetten tykö -
hän minut johdattaa
Mitä sinä teet?
Sinun työtäsi.
Nyt riittää.
Olemme korkealla kuin linnut.
Korkealla kuin linnut.
Eikö pojan äiti ole kotona? -On käymässä ulkomailla.
Hän tarvitsee antibiootteja.
Joka neljäs tunti. Laita kello soimaan.
Ja neljännes aspiriinia. Onko sinulla? -Kyllä on.
Hän voi saada aivokalvontulehduksen.
Jos kuume jatkuu, laita kylmä kääre.
Osaatko? -Tietenkin.
Viipyykö vaimosi kauan? -Luultavasti.
Tarvitset todistuksen pomollesi. -Niin kai.
Tämä voi tuntua vähän kylmältä.
Ei mitään hätää.
Kyllä sinä siitä selviät.
Kiitos, Klara. Anteeksi, että soitin näin myöhään. -Ei se mitään.
Kiitos kovasti. Ja hyvää yötä.
Ei tarvitse saattaa ulos. Jään tänne yöksi.
Mitä sanot kotona?
Että vanha heilani on saanut lapsen.
Eikä osannut hoitaa sitä.
Harakka tai närhi. Ne varastelevat kiiltäviä esineitä.
Totta. Kukaan ei tullut ajatelleeksi sitä.
Se on yhä kaunis, vaikka onkin arvoton.
Kun sanoin, että Jan ja minä emme voi saada lapsia -
en tarkoittanut itseäni.
Ymmärsit kai väärin.
Milloin on seuraavan lääkkeen aika?
Viideltä. Panen kellon soimaan.
Et ole niin itsekäs kuin luulin.
En voinut kuvitella, että kantaisit tällaista huolta toisen lapsesta.
Enpä minäkään.
Eikö pelottanut ryhtyä siihen avioliittohuijaukseen?
Sinä, poliittisen vainon uhri. ..
En minä ole poliittisen vainon uhri. Olen vain oman typeryyteni uhri.
Antoivat minun käydä lännessä.
Kerran puolueen virkailija sanoi. . .
‘‘Veljenne lähti, mutta luotamme teihin.’’
Palatessa piti aina täyttää lomakkeet. Niissä kysyttiin:
‘‘Tapasitteko emigranttia?’’ Kirjoitin ‘‘kyllä’’.
Seuraava kohta oli: ‘‘Kertokaa tarkkaan, mitä puhuitte.’’
Kirjoitin: ‘‘Samaa vanhaa paskaa, toveri Blaha.’’
Siinäkö kaikki?
Se takuulla loukkasi häntä.
Luulin, että teit jonkun sankariteon! -Säälittävää, eikö?
Täytit lomakkeen niin kuin pitikin.
Haluan antaa tämän sinulle.
Oikein hyvä. Etkä enää piirtele arkkuja.
Puhelinsatu.
Mitä? -Puhelinsatu.
Satu, vai? Soitetaan opettajatädille.
‘‘Kotka ja karitsa’’.
Kertoisitko sen kotkasadun? Se oli tosi hyvä.
Setä vastasi. Hän on huono kertomaan.
Meidän täytyy kertoa itse.
Olipa kerran mummo ja vaari.
Mummo ja vaari.
Heillä oli pojanpoika, Budulinek nimeltään.
Kerran mummo sanoi:
‘‘Budulinek-kulta. Menemme kaupunkiin. Sinä jäät tänne.’’
‘‘Älä avaa ovea kenellekään.’’ -Älä avaa ovea kenellekään.
Juuri niin. Ja niin he lähtivät.. .
Täällä eli joskus saukkoja.
Mikä se saukko on? -Sinä ja sinun kysymyksesi!
Se on tämän kokoinen eläin, jolla on viikset niin kuin minullakin.
Saukot pyydystivät taimenia.
Mikä on taimen?
Se on kala. -Kala!
Mutta nyt happosade on myrkyttänyt veden. ..
Et sinä ymmärrä kun en ymmärrä itsekään. . .
Ja kalat ovat kuolleet. -Kalat kaput?
Sitten kuolivat saukotkin. -Saukot myös kaput?
Nyt täällä on siis Saukkojoki, jossa ei ole yhtään saukkoja!
Jeesusmaaria.
Itäsaksalainen juhlii syntymäpäivää.
Mikä on syntymäpäivä? -Se päivä, jolloin on syntynyt.
Milloin on minun syntymäpäivä? -Milloin olet syntynyt?
Olet viiden vanha, mutta milloin sinä synnyit? -En tiedä.
Vaikea juhlia syntymäpäivää, jos ei tiedä, milloin se on.
Hei hei, isä.
Sosialisminvastaiset ryhmittymät yrittävät tuhota tasavaltamme.
Mutta työläiset murskaavat heidät.
Hyvää syntymäpäivää. ..
Tärkeintä on, että olet terve ja onnellinen.
Katsos tätä.
Mikä tämä on?
Kylläpä on kaunis!
Pitääkö asua ylimmässä kerroksessa?
Neiti Zubata sosiaalivirastosta.
Lähetitte jokin aika sitten tätä poikaa koskevan hakemuksen.
Olemme vasta ottaneet sen käsittelyyn.
Siitä on aikaa, kaikki on muuttunut.
Sanotte tässä soittavanne öisin. -Nykyään soitan vain päivällä.
Missä poika nukkuu? -Tuolla.
Ei omaa vuodetta? Tai huonetta? -Ei, mutta täällä on tilaa. . .
Onko pojalla syntymäpäivä? -Ei oikeastaan.
Hänellä ei ole papereita, joten päätin juhlia tänään. -Te päätitte?
Neiti Zubata, kirjoitin hakemuksen kun en pärjännyt oikein hyvin.
Onko poika venäläinen?
Ei nyt, kulta.
Hän ymmärtää jo aika hyvin tshekkiä.
Äiti lähti länteen, eikä osoita kiinnostusta poikaa kohtaan.
Ei, hän kyllä kirjoitti Punaiselle Ristille.
Kuulkaa, herra Lucina. -Louka.
Vaikka pojan äiti sai avio- liitossa maamme kansalaisuuden -
hän on silti venäläinen.
Lapsi kiinnostaa venäläisviranomaisia.
Tapaus voidaan ottaa meiltä pois.
Hän joutuu luultavasti venäläiseen lastenkotiin. Niin uskon.
Kuulkaa, neiti Zubata. Eikö sitä kirjettäni voisi perua?
Miksi? He pitävät pojasta huolta.
Minä palaan vielä, herra Lucina. -Louka.
Ensi kerralla tuon mukanani jonkun Neuvostoliiton lähetystöstä -
ja he voivat ryhtyä hoitamaan asiaa.
Suloinen poika.
Näkemiin.
Tshemodan?
Niin, tshemodan, ennen kuin se Zubata tulee takaisin.
Mitä sinä täällä? -Voimmeko tulla?
Ilman muuta.
Jouset tulevat vähän läpi.
Mutta pannaan huopa päälle, niin ne eivät pistä niin kovasti.
Hän on Houdek-setä, mutta sinä sanot kai ‘‘Goudek’’.
Niin mahtava maa, eivätkä osaa sanoa h-kirjainta.
Piilotan teidät kuin laskuvarjomiehet.
Se on minun vastarintatekoni.
Palkkaako kapellimestarisi minut?
Ilman muuta. Hän voi tosin ihmetellä -
miksi haluat soittaa kylpylän yhtyeessä.
Kerrotaan hänelle. . . Siinäpä hyvä idea.
Sinä toivut sappileikkauksesta. Kylvet Gagarinin lähteissä.
Gagarin? -Nuku vain.
Hitto! Lainvastaista toimintaa!
Poliisi saartoi keskustan kadut eikä kukaan päässyt poistumaan.
Kohdatessaan mellakkapoliisit -
opiskelijat lauloivat kansallislaulua.
Aseistautumattomina he joutuivat rajun hyökkäyksen kohteeksi. . .
Inhoan myöntää erehtyneeni, mutta se romahdus taisi nyt tulla.
Ne hakkaavat ihmisiä. . . -Hiljaa!
Prahan yliopiston opiskelijat -
kutsuvat kaikkia mielenosoitukseen. ..
Liityimme vastarintaan liian myöhään. Se on ohi!
Meidän pitäisi olla siellä, Franta. Se tapahtui vihdoinkin.
Vihdoinkin! Vihdoinkin!
Antakaa ambulanssille tietä. Kiitos.
Hengessä mukana! Hengessä mukana!
Lapset ja sairaanhoitajat kapinoivat.
He ajoivat kommunistit Albaniaan kellojen soidessa -
ja perustivat reservaatteja kuten Amerikassa intiaaneille. Mikä näky!
Siinä on sinun äitisi.
Hän on äitisi.
Kiitos vielä kerran. Annattehan anteeksi?
Hei hei, isi. -Hei hei.
Milloin tulet meitä katsomaan?
Hei, hei.
Muistatko minut? -Tietysti.
Herra on minun paimeneni -
ei minulta mitään puutu. ..
Outi Kainulainen Broadcast Text