Metro Goldwyn Mayer Pictures Pristato
- FLUKAS -
Filmas išverstas ir įgarsintas mnaujalis užsakymu.
Prašau nuoširdžiai išklausyti mano istoriją,
be tos tvirtos nuomonės apie tai, kuo galima tikėti, o kuo ne.
Štai kaip viskas prasidėjo.
Tokią naktį kaip ši.
Dviejų juostų greitkelyje netoli nuo čia.
Džefai!
Sustok!
Mylėkite juos, užregistruokite juos, laikykite už pasaitėlio.
Ir vėl tas šunėkas neduoda visiems ramybės.
Jis loja nuo tada, kai paėmė kitus šuniukus.
Rytoj galėsi jį užmigdyti. O dabar nunešk jį į narvą.
Ateik čia, vyruti. Dėdė Džeris turi tau staigmeną.
Sulaikyk tą šunį!
Eik čia, drauguži.
Ateik. Mes sušildysime vienas kitą.
Ateik.
Šie du susijungiantys žiedai reiškią amžinybę.
Jis nuostabus.
- Ar būsi mano per amžius? - Taip, Tomi.
Per amžius.
Kaip jonvabaliai
mano svajonės mirga naktyje.
Poezija - tai maistas sielai, šuneli.
Anksčiau būdavo geriau.
Štai. Pažaiskime žaidimą.
Žiūrėk...
Matai? Turiu tris graikinio riešuto kevalus.
Vienas, du, trys. Trys graikinio riešuto kevalai.
Po vienu iš jų padėsime mažą brangakmenį.
Pasukiosime, pasukiosime.
Štai. Spėk, kus jis.
Kur brangakmenis?
Geras šuniukas. Geras šuniukas.
Gerai. Dar kartelį.
Na, kur jis? Kur?
Geras šuniukas.
Ačiū.
Ačiū. Ačiū.
Geras šuniukas. Geras šuniukas!
- Jis labai protingas šunelis. - Ačiū.
Tai tik atsitiktinumas.
Jis mano mažas atsitiktinumas.
FLUKAS
Taip!
Tu tikras atsitiktinumas, Flukai.
Aš nekaip jaučiuosi, Flukai.
Prieš mums einant, aš pamiegosiu.
Gana miegoti, vyruti. Juk nenori, kad jie tave pagautų miegantį, ar ne?
Seni šungaudžiai atsikelia labai anksti ir ieško tokių kaip tu.
Ar tu pabėgai, ar jie tave išmetė?
Ar tu gali kalbėti?
Nebūk kvailas. Aš šuo, drauguži.
Tačiau tu neloji.
Tai, ką tu man sakai, yra žodžiai.
Tai mintys. Aš galvoju tai, ką noriu tau pasakyti, o tu - man.
- Ir viskas. - Tačiau...tačiau...
Ar niekada nesi sutikęs bendraujančio šuns?
- Ne. Niekada. - Na, dabar sutikai.
- Mane jie vadina Rumbu. O tave? - Aš Flukas.
Aš užuodžiu alkį iš didžiosios raidės.
- Ką pasakysi, jei mes paėsime? - O kaipgi Bela?
Bela turėjo išeiti, mano drauge.
Jos daugiau nebepamatysi.
Eime. Laikas paėsti. Bėgam.
Rumbai, padėk! Padėk!
Vyruti, mes ruošiamės ėsti, o tu maudaisi.
Lipk iš ten. Nagi.
Nagi. Tu sugebėsi. Lipk.
Štai.
Kaip tu?
Gerai.
Tai vienas iš būdų kaip atsikratyti blusų.
Kas tai per kvapas?
Aš jį dievinu.
Ramiau. Atsitrauk.
Nagi. Pasitrauk atokiau.
Aš užtrukau 10 metų, kad surasčiau šią vietelę, ir aš neleisiu naujokui visko sugriauti.
Sėdėk čia ir stebėk meistrą.
Sveikas, Rumbai. Kaip sekasi?
Ko norėsite?
Tuojau, pone.
Prašau.
O kas tu?
Klausyk, Rumbai. aš negaliu maitinti visų tavo draugužių.
Leisk man.
Sveikas, Bertai, ar turi ką šuneliui?
Tikriausiai nori, kad duočiau ko nors ir šuneliui, ar ne?
O dabar dinkite abu. Aš turiu klientų, kurie man moka.
Paklausyk. Tu susitiksi su bosu. Tačiau jis nekantrus su šunimis,
todėl kai jis užkalbins tave - pavizgink uodegą ir mėgaukis.
Gerai.
Tau patiks ši vieta, vaiki. Čia daugybė minkštų vietelių, kur galima pagulėti.
Ir tai vienintelė vieta, kur gali ridenti padangas be pavojaus būti partrenktam.
Taip.
Gerai. Aš perskambinsiu tau.
Rumbai, kur tu buvai pradingęs? Ką?
- Kas tu, meilute? - Ką?
- Eik prie jo. - Jis pavadino mane mergaite.
Žmonės klysta. O dabar atleisk jam ir prieik prie jo vizgindamas uodegą.
- Ką jis daro? - Rodo savo meilę.
- Tai skauda. - Na, meilė dažnai skaudina.
Pažiūrėkim, ką čia rašo.
Flukas. Kas tai per vardas?
Geras šuo.
- Kas nutiko? - Tikriausiai aš sapnavau.
- Ką tu darei?! - Sapnavau.
Mačiau vaizdus savo galvoje.
Tavo galvoje vaizdams nėra kas veikti.
Kitą kartą paurgzk ir nuvyk juos šalin.
Rumbai, ar tu visada buvai šunimi?
Apie ką tu? O kuo aš dar galėjau būti?
- Nežinau. Žmogumi? - Dvikoju? Aš?
Pirma taisyklė: neuždavinėk kvailų klausimų.
- Tiesiog... - Jokių bet, jokių jeigu, jokių tačiau.
Baik kalbėti nesąmones. Laikas miegoti.
Labanakt.
Labanakt, Rumbai.
Tai per gerai, kad būtų tiesa.
- Ką mes darysime, Rumbai? - Gerai įsižiūrėk, vyruti.
Mes atėjome į Pažadėtąją žemę.
- Nieko sau! - Ar nemanai, kad tai negerai?
Negerai? Vyrukas nuėjo. Manau, kad tai oficialus pakvietimas.
Viskas kvepia taip skaniai.
Taip ir žinojau, kad užuodžiau moliūgų pyragą.
Taigi aš laukiu žalios šviesos,
o ta moterėlė įsirėžia į mano automobilio galą.
Patyriau 500 dolerių žalą, ir jie dar pakėlė mano draudimo įmoką.
Ir pasakyk man - kur čia logika?
Flukai?
Flukai. Nurimk.
- Nekreipkite dėmesio į tą šunį. Jis nieko nepadarys. - Kas tau užėjo?
Su juo kažkas ne taip. Ar neužuodi, Rumbai?
Doleris ir 85 centai.
Puiku. Ačiū.
Atleisk.
Atstok nuo manęs!
- Flukai, baik. - Tas šunėkas pamišęs. Jis mane užpuolė.
Negalima laikyti tokio šuns viešoje vietoje. Ar supratot?
Girdėjau. O dabar eikite. Jūs erzinate šunis.
Eik. Dink iš čia.
Viskas gerai. Nebijok.
Viskas gerai. Nurimk.
Džefas Niumanas: Sujudimas Virdžinijoje
Džefas ir Niumanas. Naujausia stabdžių sistema.
Atleisk, šuneli. Turėsi pasiieškoti ką nors kita.
Kas nutiko? Atrodai, lyg būtum pamatęs vaiduoklį.
- Aš mačiau žmogų, kurį anksčiau pažinojau. - Seną draugą?
Manau, kad jis žudikas.
Girdėjau, kad tie šunys buvo jūsų.
- Mano šunys nesikandžioja. - Tą šunį reiktų užmigdyti.
Šunys paskiepyti, o nuo įdrėskimo jūs tikrai nenumirsite.
Galėčiau iškviesti gyvūnų globos darbuotojus. Tuomet jūs turėtumėte daug problemų.
Maikai...
Užteks?
O dabar dink iš čia.
Manau, mums laikas išsiskirti.
Rumbai! Rumbai!
Rumbai, grįžk!
Ateikit, vyručiai. Laikas vakarienei.
Tėvelis grįžo.
Rumbai! Aš tave matau.
Savo tu dar atsiimsi.
Gerai, Flukai. Savo laiką jau atsėdėjai.
Alio?
Ar ten kas nors yra?
Kas čia?
Kas per...
Flukai! Flukai!
Ech, tie šunys.
Alio?
- Alio? - Labas. Kas skambina?
Tai jūs paskambinote. Ko jūs ieškote?
Ne, tai jūs man paskambinote. Kas jūs?
Aš niekam neskambinau. Kabinete buvo tik Flukas,
o jis tikrai negalėjo paskambinti, kadangi jis yra šuo, ponia.
Rumbai, aš ne visada buvau šunimi. Tu irgi.
Žinoma! Praeitą savaitę aš buvau Snieguole.
O iš kur žinai kas yra Snieguolė?
Tai yra tai, ką sužinojai praeityje, perskaitei knygoje.
- Tai nesąmonė. - Ar nesupranti? Tu meluoji pats sau.
- Aš patenkintas tuo, kuo esu. - O aš ne.
Aš gyvenau namuose. Turėjau šeimą. Aš turėjau gyvenimą, Rumbai.
- Jį turi ir dabar. Ir labai gerą. - Aš juos surasiu.
Jei tu susiruošei ieškoti žmonių, ieškok vienas.
Ir gali nebegrįžti!
Rumbai! Palauk!
Nuneškit jį į furgoną.
Golden Summer kosmetika.
- Na štai. - Jūs buvote teisus. Jis tinkamo dydžio.
Per amžius.
To negali būti.
Uždaryti. Atidaryti.
- Turime dingti iš čia. Ar gali eiti? - Manau, kad taip.
Atsegiau. O dabar bėgam iš čia.
- Rumbai, aš nematau. - Stverkis už uodegos.
Atsargiau su dantimis.
Žiūrėk, kur eini.
Na, štai. Prieš mus mėlynas dangus.
- Nušauk šunį. - Aš negaliu nušauti šuns!
Manau, turėtume minutėlę pailsėti. Jie čia mūsų neras.
Galbūt kurį laiką pagulėsiu.
- Kaip tavo akys? - Jau geriau.
Rumbai, tu kraujuoji.
Paklausyk, vyruti. Lik šiame miške, kol nepagerės tavo regėjimas.
Ką turi omeny? Aš liksiu su tavimi.
Manau, kad tau aš nebegalėsiu padėti, vyruti.
Rumbai, kodėl taip kalbi? Tau viskas bus gerai.
Pamiršk tai. Tu nieko negali padaryti.
Prireik arčiau.
Mes turime likti kartu. Aš ir tu.
Be tavęs aš nesusitvarkysiu, Rumbai.
Aš susapnavau dar vieną sapną. Mano šeima pavojuje.
Flukai, kartais viskas yra ne taip kaip atrodo iš pirmo žvilgsnio.
Pirma taisyklė: nėra kelio atgal.
Negalima gailėtis to, kas praėjo, vyruti. Turi gyventi toliau.
Prašau. Aš turiu žinoti.
Ar aš vienintelis?
Tu juk irgi kažkada buvai žmogumi. Ar ne tiesa, Rumbai?
Ar atsimeni nuotrauką už Berto nugaros?
Tai buvau aš. Praeitame gyvenime.
Bertas buvo mano brolis.
Aš niekada nesiilgėjau buvimo žmogumi.
Tačiau jūra...
Kaip norėčiau vėl užuosti jūros kvapą.
Tu buvai mano geriausias draugas.
Aš tavęs ilgėsiuosi.
Rumbai, nepalik manęs.
Galbūt mes dar susitiksime, vyruti.
Iki pasimatymo.
Ne.
Rumbai?
Ne.
Rumbo žodžiai sukosi mano galvoje: Kelio atgal nėra.
Tačiau mano šeima buvo pavojuje. Aš turėjau juos surasti.
Sveiki atvykę į istorinį Houpvelo miestą.
- Mes pavėluosime. - Palauk manęs.
Eime.
Tomo Deilo pradinė mokykla, įsteigta 1904.
Jėga. Sveikas, drauguži.
Koks mielas šunytis.
Gražus šuo.
Iš kelio, šunėke.
Atstok. Dink. Kas jam pasidarė?
- Mama, jis mums neįkas. - Dink!
Dink.
Tas šuo pamišęs.
Atstok! Šalin nuo automobilio!
Kas tam šuniui? Brajanai, uždaryk duris. Uždaryk, uždaryk.
Kas su juo ne taip? Aš nesu mačiusi taip besielgiančio šuns.
Mama, langai uždaryti. Jis nieko mums nepadarys.
Važiuojam namo.
Dieve, kaip jis mane išgąsdino.
- Tai šuo iš mokyklos. - Ne, ne, Brajanai. Neatidaryk durų.
Kas vyksta?
Dieve. Kaip jis čia pateko?
Viskas gerai, Libe, ačiū.
Mama, reikia jį pamaitinti. Jis tikriausiai ilgai bėgo.
Eik nuo durų. Eik.
- Jis tikriausiai išalko. - Brajanai, mes apie tą šunį nieko nežinome.
Užsispyręs šuo.
- Brajanai, ateik pavalgyti. - Aš ne alkanas.
Tavęs laukia didelis ir skanus sūrainis.
Eik prie stalo ir pavakarieniauk.
Aš negaliu valgyti, kai tas liūdnas padarėlis taip į mane spokso.
Jis tikriausiai neėdė jau kelias dienas.
Gerai.
Jis paės, o tada išeis. Sutarta?
Sutarta.
Juk sakiau, mama. Jis šaunus.
Geras šunelis.
Į sveikatą! Manau, kad mes jam patinkame.
- Kaip manai - ar jis turi šeimininką? - Pažiūrėkime, kas parašyta ant jo antkaklio.
Štai. Adreso nėra. Parašyta tik Flukas.
Sveikas, Flukai.
Flukas...
Mama, suprantu, kad mes susitarėme ir aš tai gerbiu.
Tačiau ar negalėtume pasilikti jo sau kuriam laikui?
Brajanai, atsistok nuo grindų.
Bent jau tol, kol nerasime jo savininko.
Juk negalima jo išmesti į gatvę. Jį gali partrenkti automobilis.
Tu visai kaip tavo tėvas.
Tikras įkalbinėtojas.
Jis vis girdavosi, kad galėtų parduoti eskimams ledus.
Na...
Jis liks tik su viena sąlyga: jį reikia išmaudyti. Jis purvinas.
Enerdžaizeris!
Pagavau.
Flukai, ar nematei Dato?
Mano tėtis taip darydavo.
Flukai, šiąnakt miegosi čia.
Susitiksime ryte.
Ką tu čia veiki?
- Iki, Flukai. - Paskubėk, Brajanai. Mes pavėluosime.
Kas nutiko, Flukai?
Kas?
Mielas šunelis. Tu labai mielas šunelis.
Aš žaidžiau su Brajanu. Dariau tai, ko niekada nedariau būdamas žmogumi.
Dėka to, aš supratau, kad brangi kiekviena akimirka.
Čia buvo mano vieta.
Anksčiau ar vėliau aš turėjau kažkaip jiems pasakyti, kas aš iš tikrųjų buvau.
Brajanai!
Flukai...
Ar tu pabėgai iš cirko? Ką?
Tomas su šia kepure atrodė kvailai.
- Ar pasiruošęs, Brajanai? - Eime, Flukai!
(Mes keliaujam pamatyti burtininką,)
(nuostabųjį Ozo šalies burtininką,)
(Kadangi, kadangi, kadangi, kadangi,)
(Kadangi jis daro nuostabius dalykus.)
(Mes keliaujam pamatyti burtininką,)
(nuostabųjį Ozo šalies burtininką,)
(Kadangi, kadangi, kadangi, kadangi...)
Aš myliu tave.
Daugiau nei tu manai.
Ji buvo gražesnė nei mano prisiminimuose.
Aš atiduočiau viską, kad tik galėčiau pasakyti jai, kaip aš ją mylėjau.
Daugiau nei laukus, kuriuos aš užsėjau savo rankomis.
- Myliu tave daugiau nei ryto maldas. - Flukai, nustok inkšti.
- Aš žiūriu filmą. - Nurimk, Flukai.
Užeik. Durys atidarytos.
- Labas, Džefai. - Labas.
- Ne, Flukai! Ne! - Džefai!
Ne. Flukai!
- Flukai. Ne! - Ką tu jam padarysi?
Prašau, tik neskriausk jo!
Atidaryk duris!
Ar tu sveika?
- Alio? Taip. Susiekite mane su gyvūnų globa. - Neskambink jiems!
Brajanai, prašau! Ne, ne. Pas mus šuo, kuris pamišo. Dabar jis ant mūsų vejos.
Brajanai, mielasis, eik į savo kambarį. Viskas bus gerai. Prašau, eik.
Taip. Būtų puiku.
6241, Willow drive.
Nežinau, kas jam užėjo. Kodėl jis taip elgiasi?
Kažkas su tuo šunimi negerai.
- Labas vakaras. - Kas nutiko, pone?
Mano draugo vaikas parsivedė namo benamį šunį, kuris pamišo. Jis man įkando.
Didelis rudas mišrūnas.
Jis vis dar gali būti netoliese.
- Mes jo ten nerasime. - Jis dingo.
- Paskambinsime gyvūnų globai ryte. - Ačiū, kad atvažiavote.
Jei jis sugrįš, skambinkite mums.
Daugiau aš negali nieko padaryti.
- Ar tu sveikas? - Taip. Tai tik įbrėžimas.
Neišeik. Ar nenorėtum dar pabūti čia?
- Jie nuveš jį į šunidę. - Aš nenoriu skambinti į šunidę.
Juk žinai, ką jie ten daro šunims. Aš negaliu taip pasielgti su Brajanu.
Neinkšk. Jie išgirs.
- Brajanai? - Ką, mama?
- Kaip tu? - Gerai. Aš pasiėmiau nosinaičių.
- Labanakt, vaiki. - Labanakt, mielasis.
Tyliau, Flukai.
Šok čia, Flukai.
Šaunuolis.
Klausyk, jis atėjo iš gatvės. Nežinai, kur jis galėjo pabuvoti.
- Nereikėjo jo įsileisti vidun. - Nežinau, kas jam užėjo.
Jis mane užpuolė, o tai reiškia, jog jis galėjo užpulti ir jus.
Galbūt jis norėjo mus apsaugoti.
Brajanas labai prisirišo prie to šuns. Jau ilgai nemačiau jo tokio laimingo.
O kaipgi tu?
Ar tau viskas gerai?
- Pastaruoju metu aš labai daug galvoju apie Tomą. - Aš irgi.
- Manai, kad jis ten laimingas? - Tikiuosi.
Aš vis galvoju, kas būtų, jei aš būčiau žinojusi, ką jis tuo metu jautė.
Paklausyk. Maniau, mes susitarėme, kad daugiau nebus jokių jei.
Manau, mums reiktų pabandyti
pamiršti tai.
Aš myliu tave, Flukai.
Myliu jus abu. Džefas.
Labas rytas.
Ar tu sergi?
- Kakta labai šilta. - Mama, aš turiu rasti...
Grįžk į lovą. Reikia pamatuoti temperatūrą.
- Bet, mama, ... - Tu niekur neisi. Tu susirgai.
Nagi. Grįžk į lovą.
Džonsono Niumano Pažangūs mechaniniai projektai.
- Labas rytas, Rouz. - Šiandien atvykote anksti, pone Niumanai.
- Kaip sekėsi kelionėje? - Dirbau.
Labai daug dirbau, Rouz. Kaip visada.
Girdėjau, kad šiais metais paimsite atostogas.
Aš pažadėjau Karolai.
Ar tai tik nevirs medaus mėnesiu?
Jei tik viskas priklausytų nuo manęs, taip ir būtų.
Kaip ji?
Jai daug geriau. Ačiū.
Ji vis dar jo ilgisi, tačiau mes visi jo ilgimės.
Tiesa.
- Geros dienos. - Jums irgi.
Tomas Džonsonas.
Džeine, ar gali atnešti man tą bylą?
- Kaip sekėsi? - Gerai. Ačiū.
- Ar jau viskas? - Taip.
Mano šeima laukia.
Skambino jūsų žmona. Pusei devynių užsakytas stalelis restorane.
Paskambink jai ir pasakyk, kad aš negalėsiu atvažiuoti.
- Dar kas nors? - Ne.
- Ačiū. - Neužsibūkite per ilgai, pone Džonsonai.
Labanakt.
Matau, kad mūsų drąsusis kapitonas vis dar už vairo.
Džefai, čia aš.
Tu paskambinai į buvusį Tomo kabinetą.
Tikrai? Dieve, man taip baisu.
- Kas nutiko? - Aš nerandu Brajanu.
Manau, kad jis išėjo ieškoti šuns.
Džefai, jis serga, o lauke jau minusinė temperatūra.
Aš jau išvažiuoju. Mes jį rasime. Viskas bus gerai.
- Paskubėk. - Tuoj būsiu.
Man nerūpėjo, ar aš mirsiu, ar ne. Aš atkeršijau jam.
Tačiau tuomet staiga aš prisiminiau, kas nutiko iš tikrųjų.
Matau, kad mūsų drąsusis kapitonas vis dar už vairo.
Kažkas juk turi dirbti. Ypač turint omenyje, kad mūsų pelnas sumažėjo 30%.
Tiesa. Visi jau išėjo.
Ir tai priemonė nuo žlugimo? Eiti namo penktą valandą?
Dabar 8:45.
O ką pasakysi apie naują stabdžių sistemą? Aš paprašiau sukurti ją būtent tau.
- Ar pastebėjai? - Aš skaičiau apie ją.
Du kartus efektingesni nei paprasti stabdžiai.
- Tačiau jie dvigubai brangesni. - Jie galėtų išgelbėti tūkstančius gyvybių.
Galbūt, tačiau jų savikaina per didelė.
Per didelė savikaina? Aš niekada nemaniau, kad išgirsiu tai iš tavęs.
Kai mes pradėjome šį verslą, mes siekėme apjungti mūsų sugebėjimus, kad sukurtume kažką pozityvaus.
- Mes turėjome uždirbti pinigus padėdami žmonėms. - Tuomet mes buvome jauni. Dabar viskas kitaip.
- Aš tuo netikiu. Tu irgi. - Lengva tau kritikuoti mane...
Tačiau tu net neįsivaizduoji, kiek aš turiu įsipareigojimų. Neįsivaizduoji,
nes gyveni savo sukurtame pasaulėlyje. Tu svajoklis. Ir visada juo buvai.
Aš priimu tai kaip komplimentą.
Mes tikrai nešvaistysime pinigų tavo svajonių įgyvendinimui.
- Mūsų kompanija turi bėdų... - Ne, jokių bėdų ji neturi.
Tai laikinas nuosmukis, o tau tai lyg pasaulio pabaiga.
Tomai, kas tau pasidarė?
Tokio gyvenimo tau pavydėtų bet kas. Aš tau pavydžiu.
- Turi nuostabią žmoną, gerą vaiką... - Jų čia nekišk.
Tu juk pats tai pradėjai.
Mes nekursime tavo stabdžių sistemos.
Kaip partneris ir kūrimo skyriaus vadovas, sakau, kad kursime.
Kaip partneris ir finansų skyriaus vadovas, sakau, kad nekursime!
Nekursime!
Tu pamišai. Aš tavęs jau nebeatpažįstu.
Grįžk. Mes viską aptarsime.
Sugrįžk!
Sustok!
Sustok.
Ar išprotėjai? Dėl tavęs žūsime mes abu!
Pasikalbėkime apie tai kaip du suaugę žmonės.
Beprasmiška lenktyniauti. Juk žinai, kad aš visada laimiu.
Tomai!
Dieve. Tomai?
Tomai?
Dieve. Tomai...
Ką aš padariau...
Dėl visko kaltas aš.
Džefas buvo mano draugas ir liko juo net po mano mirties.
Aš turėjau jam padėti.
Flukai.
Surask Brajaną. Jis serga.
Jam negalime likti tokiame šaltyje.
Surask jį.
Tėti?
Aš niekur jo nerandu.
Galbūt iš ten, kur esi, tu gali pamatyti, kur yra Flukas.
Padėk man rasti Fluką, tėveli. Prašau.
Prašau.
Pone Graimsai!
Pone Graimsai! Palaukite!
Pone Graimsai!
Palaukite!
Aš žinau, kur jis.
Flukai.
Žinojau, kad ateisi.
Brajanai!
Brajanai. Brajanai. Čia mamytė.
Labas, mama.
Nagi.
- Flukas mane šildė, mama. - Gerai. Eime į mašiną. Nagi.
Apsikabink mano kaklą.
Na štai.
Gerai.
Aš sapnavau, mama.
Aš sapnavau, kad Flukas su manimi kalbėjo. Sakė, kad neverkčiau.
Jis sakė, kad turi išeiti.
Lik čia.
Aš greit grįšiu.
Eime, Flukai.
Eime su mumis.
Nagi, vyruti.
Važiuojam namo.
Nagi, Flukai.
Tomas Džonsonas. Mylintis Brajano tėvas ir Karolos vyras.
Tu visada liksi mūsų širdyse.
Žinoma, aš turėjau juos palikti.
Aš pernelyg juos mylėjau, kad tapčiau trukdžiu jų laimei.
Dabar šalia jų - Džefas. Jis suteiks jiems tai, ko nesugebėjau suteikti aš.
Aš nežinojau, kaip reikia gyventi būnant žmogumi. Ir nežinojau, kaip gyventi, tapus šunimi.
Dabar aš suprantu, kad reikia vertinti gyvenimą kad ir koks jis bebūtų.
Tokia mano istorija.
Galbūt aš viską prisiminiau tam, kad galėčiau viską papasakoti jums.
Galbūt pasaulyje gyvuoja daugybė tokių kaip aš,
kurie dabar mato gyvūno akimis.
Galbūt tokių yra ir jūsų tarpe.
Gana miegoti, vyruti. Juk nenori, kad jie tave pagautų miegantį, ar ne?
Rumbai?
Manei, kad taip lengvai manimi atsikratysi?
- Rumbai, negaliu patikėti, jog čia tu. - Geriau patikėk.
Ateik arčiau. Ateik.
Mums reikia apie daug ką pasikalbėti.
Tačiau iš pradžių leisk pasakyti apie tai, ką reiškia būti vovere.
Pirma taisyklė...
Tekstą vertė: stasius [TRL-Team]
Filmą užsakė: mnaujalis
Specialiai Torrent.LT svetainei. Plačiau apie Mūsų Komandą ir darbus rasite užėję į www.T-Team.LT