Detta har hänt...
Förstör Hobgoblin och Green Goblin staden?
Avsluta jobbet, Hobgoblin.
Han ser ut som Carnage, men i min dräkt.
Kära klon.
-Vad händer här? -De är från parallella verkligheter.
Carnage-symbioten gjorde Scarlet Spiders klon helt galen.
Spider-Carnage kommer att spränga en bomb.
Explosionen kommer att förstöra alla verkligheter. Stoppa Spider-Carnage.
-Det är fem Spider-Man. -Stoppa dem!
Min mutationssjuka!
-Vad har hänt med honom? -Vi är illa ute.
Spider-Carnage har inte detonerat den än.
-Vi kan inte stoppa honom. -Hur kan jag hjälpa till?
Spider-Man!
Det är äntligen klart.
Aktivera hjärntvättsapparaten.
Titta! Tiden är ute!
-Nu synkroniserar... -Gissa igen!
Hur kom du upp hit så fort?
En duktig trollkarl avslöjar inte sina trick.
Du skickade dit den utan kraft.
Ja. Men om han misslyckas är jag för svag för att hjälpa honom.
-Sluta! Släpp mig! -Kriget är förlorat!
Nej! Jag använder min sista kraft till att skicka bort människospindeln.
För att överleva måste jag sen återvända till vår hemdimension.
Om Spider-Man segrar och vi överlever, hälsa honom att Beyonder tackar.
Så där. Jag har programmerat om apparaten.
Och jag ska slita bedragaren i stycken för att ha orsakat en fördröjning.
Kingpin, jag vet att han lovade dig en maskin som tar över sinnen.
Men han har byggt en bomb som förintar oss alla.
-Lögner räddar inte ditt patetiska liv! -Spider-Carnage har lurat dig.
-Lyssna inte på dem. -Vad var det?
Disken som stals från J3 Communications förstärker dimensionstransportören.
-En stor portal har öppnats. -En portal?
Spider-Carnage ska detonera en bomb i den.
Explosionen förstärks genom tid och rum tills den förstör alla verkligheter.
-Håll tyst! -Varför gör du så här?
Världen har missförstått mig sen den där spindeln bet mig.
Och plågat mig. Nu är det min tur.
Jag ska utplåna er allihop!
-Han startade nedräkningen! -Jag försöker programmera om bomben.
-Kopplar ur transportören. -Vad kan jag göra?
-Ducka och håll dig lugn. -Det klarar jag!
-Nej! -Jag har hittat den!
Det är över, Spider-Carnage.
Hallå där. Stoppa honom!
Vi måste desarmera bomben.
Även utan transportören kan den spränga hela byggnaden.
-Var...? -Va?
Du klarade det. Du räddade verkligheten.
Det var en laginsats. Var är Beyonder?
Han återvände till vår hemdimension. Ansträngningen blev för stor.
Madame Web skickade dig i sista sekunden.
Skåda, jag skickar honom i fängelse.
Myndigheterna låser in honom.
-Nu är alltihop över. -Det stämmer inte.
-Iaktta fönstret. -Det är han igen!
Och han håller på med nåt fuffens igen.
Han transporterade sig själv till en annan alternativ verklighet.
-Vilken? -Jag letar igenom oändligheten.
Peter Parker Science Foundation.
Det är min värld! Jag måste tillbaka!
Det går inte! Du är förlamad på grund av ditt överilade beteende!
Kan du skicka dit resten av oss?
-Bara en av er. -Låt mig åka!
Nej, jag är ledaren. Jag åker.
Mina egna krafter försvagas.
Jag kan inte skicka dig till en exakt plats, och du får klara dig själv.
-Jag förstår. -Lycka till.
Det lär du nog behöva.
Det ser ut som och känns som New York i min verklighet.
Folket älskar mig! Inte konstigt att mitt alter ego är så arrogant.
Jag borde leda gruppen, för jag förlorar aldrig.
Vänta!
-En laser inbyggd i din rustning? -Min egen design.
I min värld är jag multimiljardär. Är inte du det?
Han visste nog inte vad "misslyckande" betyder.
Om jag inte hittar Spider-Carnage snabbt
kommer det här paradiset inte att finnas kvar.
Där är du! Hur vågar du låta oss vänta så länge?
Vänta! Sluta!
Får inte din fästmö kyssa dig längre?
Här är du förlovad med nån, och du känner henne inte ens.
-Förlåt, miss... -Jättekul, Peter. Gwen Stacy.
Jag går ner och talar om att du äntligen är här.
Sen kan du göra din storstilade entré.
Staden ska ju öppna ett vetenskapscenter i ditt namn.
Fint att du har den gamla dräkten på dig. Så nostalgiskt!
-Vänta här. -Ledsen att jag missar festen.
Men jag måste leta efter en galning.
Var börjar jag? Tiden rinner ut. Var är du?
Det här är nästan för uppenbart. Okej, jag nappar.
Mitt alter ego sa ju att han ägde en robot.
Förinta inkräktaren, robot!
Spindelsinnet! Fara!
Det är ute med mig! Vänta lite, på sidan av huvudet.
Det ser ut som ljudmottagare.
Roboten kan höra mig. Och om han är Spider-Mans
lyder han verbala order från Spider-Man!
Släpp mig, robot!
Nej! Jag beordrar dig att krossa honom!
Spider-Carnage styr honom någonstans.
Släpp mig!
-Lyssna bara på mig! -Släpp mig!
Mig!
Han klarade inte att han fick order från två Spider-Manröster.
Nu vet jag att Spider-Carnage är här.
-Hallå? -Va?
Helt otroligt. Mary Jane! Det är jag, Peter.
Förlåt, men jag vandrade runt och hörde nåt ljud.
-Tänk att jag har hittat dig! -Lugn, snygging.
Tack för uppmärksamheten, men lugn. Du skrynklar senaste modet från Paris.
MJ? Minns du inte hur mycket jag älskar dig?
-Hur mycket du vad? -Mary Jane!
Det är ju ni, mr Parker. Jag visste inte att ni två var...
Faster Anna, det är inte som du tror. Vi känner knappt varandra!
Det är inte sant! Jag älskar dig!
-Det gör mig så glad att höra. -Sluta nu, faster Anna.
En fest försöker börja i balsalen.
Utan mig blir den en total flopp.
-Vi ses, Tiger. -Kom och besök oss snart, mr Parker.
Det är inte den Anna Watson jag känner. Eller den Mary Jane jag känner.
-Kan du förklara det där? -Gwen!
-Hörde jag rätt? -Nej.
-Älskar du Watsonkvinnan? -Låt mig förklara.
-Vi har hittat dem! -Peter!
Var har du varit, grabben? Din gudfar blev orolig.
Min gudfar?
-Var är den häftiga spindeldräkten? -Peter har alltid nån överraskning.
Ska vi gå och hälsa på alla som har betalat för att få se stjärnan?
Om jag fastnar därnere...
Jag måste tyvärr låna mr Parker en stund.
-Vad menar du? -Han måste skriva på några dokument.
Är Kingpin min advokat? Jag kommer i alla fall härifrån.
Gå ner och roa er. Jag kommer snart.
-Tack för att du tar dig tid. -Inga problem, mr Fisk.
Jag behövde en liten paus från dem.
Den önskningen kan jag uppfylla!
Det är min gamla klonvän.
Spider-Carnage har förklarat allt med de alternativa dimensionerna.
Vilken affärsmöjlighet. Jag ersätter dig med honom.
Han och jag tar över Parkers resurser och styr det här imperiet tillsammans.
Jag borde ha fattat att Fisk är opålitlig.
Han är inte intresserad av att styra världen.
-Han vill... -Lyssna inte på klonen, Fisk.
Vad är nästa steg?
Vi deltar i festen som om allt var som vanligt.
Vi kan eliminera honom senare.
-Är du oskadd? -Ja. Men hur visste du?
Min friare har skapat den här.
Den hittar hans hjärtslag på många mils avstånd.
Hur visste du att Peter Parker därnere inte var jag?
Han är en galning. Sånt lägger en flickvän märke till.
-Du anar inte. -Hur får jag dig härifrån?
Jag ska se till att ni alla får det ni förtjänar av mig.
Och jag ska se till att du får det du förtjänar!
-De är två stycken! -Och sliter varandra i stycken.
Snart är du bara ett dåligt minne, min kära klon.
Nu, Gwen!
Fisk? Vad är det för fel på dig?
Jag ska visa er! Jag ska förgöra er allihop!
Om nån följer efter mig blir hon den första som dör.
-Förgöra oss allihop? -Du blev lurad, Frisk.
Och det är inte första gången.
Jag måste stoppa honom.
Nej, det är det jag gör fel.
Jag måste minnas att det är jag som är min fiende.
Jag kanske borde försöka förstå honom istället för att försöka besegra honom.
Jag glömmer allt Madame Web har lärt mig de senaste månaderna.
Varför försöker han inte rädda min flickvän?
Tyst på dig! Han använder äntligen huvudet, vilket du aldrig lär dig.
Nu fattar jag! Han är förvirrad.
Bara en person kan hjälpa honom att skilja rätt från fel.
Om jag har rätt kan den här verkligheten vara den enda där han kan hittas.
Vad gör du?
Jag ska förinta all verklighet, om jag så får göra det en dimension i taget.
Hjärtslagsspåraren fungerar verkligen!
-Jag sa åt dig att inte följa efter mig. -Vad tänker du göra?
Jag har utvecklat dimensionstransportören.
Men det här hålet leder inte till en annan dimension.
-Den ska störa... -Har du skapat en obalans?
-Det som sugs in i det där hålet... -Upphör att existera!
Snart är hålet så stort att det kan suga upp hela staden.
-Och sen hela planeten! -Nåt så hemskt kan du inte göra.
Det är inte du, för det är inte jag. Och du är jag.
Jag är mer du än du någonsin skulle medge.
Då kanske symbioten tar över dig. Jag måste få veta.
Jag måste nå den riktiga Peter Parker inom dig.
-Den som bryr sig om människor. -Han är borta för gott!
Är han? Han vill inte prata med mig
men jag har med mig nån som han kanske vill prata med.
Nej! Det är inte möjligt.
-Peter? Det är jag, farbror Ben. -Farbror Ben?
-Jag vet allt. -Är det verkligen du?
Trodde du att det skulle bli lätt, grabben?
Jag fixar det inte. Du vet att jag har sån otur.
Struntprat. Tur eller otur är bara rätt eller fel blandning
av möjligheter, förberedelser och tillförsikt.
Jag vet att du är förberedd, det såg jag till.
Så vi behöver titta på möjligheterna.
Du har haft det jobbigt. Men i den här dimensionen stöttar jag dig.
Och jag älskar dig vad som än händer.
Jag älskar dig med, farbror Ben.
Jag älskar dig med.
Minns du vad jag lärde dig om styrka?
Ja. Med stor styrka följer även ett stort ansvar.
Du har en ondska inom dig.
Det är ditt ansvar att fördriva den.
Gör dig av med den. Snälla du.
Ja, det måste jag. Det förstår jag nu.
-Vad händer? -Han vill bli av med symbioten.
-Men den ger inte upp utan strid. -Kämpa, Peter!
Bekämpa den med hjärta och själ. Ditt riktiga hjärta och din riktiga själ.
Det går inte! Det är för smärtsamt! Förlåt för allt ont jag har gjort.
Förlåt mig!
Nej! Han är borta. Förångad. Jag borde ha hindrat honom.
Nej. Han gjorde det han tyckte var bäst. För honom själv och för oss.
Du var duktig, Peter. Jag är stolt över dig. Jag saknar dig.
Jag saknar dig med. Men jag bär dig med mig i mitt hjärta.
-Snyggt, chefen! -Bra gjort, Spider-Man.
Jag är stolt över dig. De andra kan åka hem.
Men du måste besöka en plats till.
-Vart ska jag nu? -Jag tror att hon menar min verklighet.
-Vad kommer jag att finna där? -Mer än du kan föreställa dig.
Jag tror dig inte. Är jag en rollfigur i din verklighet?
Ja. Och jag är en skådespelare som spelar dig på teve.
Men du måste träffa en person. Han skapade dig åt fans över hela världen.
Jag sa till Jack: "Tänk om hans hud blir grön?"
Ursäkta, jag söker en man som heter Stan Lee.
Va? Spider-Man!
Ta hand om mina samtal, Pam. Jag har blivit galen.
Herregud. Oj!
Jag har alltid velat uppleva det här på riktigt.
Och jag har alltid velat vara en riktig hjälte.
-Du har visst gjort mig till det. Tack. -Ingen orsak.
Vad ska du göra nu när du har räddat hela verkligheten?
Leta reda på Mary Jane, min Mary Jane.
Jag har hört att hon lever, och jag vill så gärna träffa henne.
Under lång tid tänkte jag att jag aldrig fick några chanser.
Men efter allt jag har varit med om trivs jag med mitt liv.
Jag tycker om mig själv. Och för första gången vill jag inte ändra på nåt.
Du är inte killen jag har skrivit om i alla år.
Jag antar att alla måste bli vuxna nån gång. Till och med rollfigurer.
Det är dags att åka, Spider-Man.
-Vem är den exotiska damen? -Hon är min skjuts.
Det var kul att träffa dig. Ta hand om dig.
Detsamma, Spider-Man. Adjö, och lycka till.
Hur ska jag ta mig ner härifrån?
Jag kan ju alltid vänta på att Fantastic Four ska komma förbi.
-Den där Stanley är en bra kille. -Han är speciell.
Vart ska vi nu, Madame Web?
Vi ska leta reda på den riktiga Mary Jane Watson.
Det har varit en lång och jobbig resa.
Och jag tycker att du äntligen är värd lite lycka.
Det håller jag verkligen med om.
Översättning: Pernilla Hallgren