Dobre?
Môžeme si aj chlapci dať slúchadlá, Paul?
John, priprav sa.
V ROKU 1991, 21 ROKOV PO ROZPADE KAPELY
TRAJA ČLENOVIA SPUSTILI PROJEKT ANTOLÓGIA.
- Haló? Je mikrofón pustený? - George?
- Hoď to niekam. - Nie, asi by sme mali začať…
- Natáčame. - Dobre, ideme na to.
- Buduj napätie. - Ty to odpočítaj.
Začiatok je teraz iný. Okej?
- Stíšim to. - Pripravení?
REVOLUČNÉ ZACHYTENIE PRÍBEHU BEATLES
POMOCOU ZÁBEROV AJ VLASTNÝCH SLOV
Začíname.
Raz, dva, tri, štyri.
Točíme?
Čo som ti hovoril?
Ďakujem.
Furt sa tam pchajú.
Zdravím.
V MÁJI 1995, PO ŠTYROCH ROKOCH PRÁCE,
SA PAUL, GEORGE A RINGO STRETLI V ŠTÚDIU NA ABBEY ROAD.
ANTOLÓGIA BEATLES DEVÄŤ
Mohli by ste túto antológiu spraviť už v roku 1975?
Nie, vtedy by sa to nedalo.
Je to možné spraviť len teraz.
- Vtedy sme sa hádali. - Nebavili sme sa.
Hoci by sme to aj spravili,
nebolo by to také zaujímavé
ako po 20 rokoch.
- 25. - Áno.
Prednedávnom, keď sme sa vyhrabali z obchodných problémov,
sme sa rozhodli vyskúšať spraviť
definitívny príbeh The Beatles. Predtým sa o to pokúšali už iní.
Chceli sme to poňať zvnútra kapely
a nie naopak.
Už ste o nás počuli od iných, teraz je čas na nás.
Paul, George, ja a, samozrejme, staré nahrávky Johna.
Povieme vám, aké to bolo byť v The Beatles.
Dobre?
Na tomto projekte sme robili v priebehu rokov
a pred nedávnom sme začali robiť aj rozhovory.
- Dobre? - Áno, točíme.
Staviame príbehy na vlastnej pamäti.
Kde sme skončili? Opýtajte sa ma znovu.
Pôvodné video je z roku 1970.
Tak dlho sme to mali na stole.
Potom sa to ale rozstrihalo a pustil sa do toho Neil.
Neil Aspinall v tom bol s nami od začiatku.
Vtedy sme to nechceli ani vidieť.
Všetko príde, keď je na to vhodný čas.
Volal som im s tým, že všetci neznámi…
HUDOBNÝ REŽISÉR
…a vlastne celý svet už písal a hovoril o The Beatles.
Navrhol som im,
aby povedali svoj príbeh oni sami.
„Pridáme k tomu nejaké videozáznamy a budeme mať celý film.“
Tuším, že to bolo v 70. rokoch, okolo roku 1970 alebo 1971.
Zozbieral som všetky možné zábery z celého sveta
a spojil som ich do jedného dokumentárneho filmu.
The Beatles do toho nijako nezasiahli.
Potom som ho založil do archívu.
Neil zozbieral všetky možné zábery,
ktoré sme nahrali mi sami alebo sme ich mali v archívoch,
a tiež všetky zábery, ktoré mohol zohnať.
Chronologicky ich usporiadal
a nazval to Dlhá a skrútená cesta.
V roku 1971 sme toho však mali plné zuby.
Som rád, že sme sa do toho nepustili až doteraz.
Verejnosť na chvíľu zabudla na The Beatles,
zapadli sme prachom
a teraz sme prišli, aby sme tomu dali nový dych.
- Áno. - Za posledné štyri roky,
pretože sme na tom pracovali štyri roky,
všetko išlo pomerne hladko.
Náš vzťah sa postupne formoval.
Najskôr sme sa navzájom pozdravili,
neskôr sme sa stretávali
a potom sme začali spolupracovať.
Nakoniec sme to spolu všetko nahrali.
Už meškáš 21 minút.
Čo spravíš? Stiahneš mi to z výplaty?
Čo je to tu?
- Ahoj. - Ahoj, George.
- Nazdar. - Čau, Paul.
- Čau, Neil. - Ako sa máš?
Veľmi dobre, ďakujem.
Rád ťa vidím.
To je vegánska kožená bunda?
- Áno, jasné. - Hej?
Aj topánky mám z vegánskej kože.
- Ahoj. - Ahoj, zlatko.
- Dám ti pusu? - Pusa sa neodmieta.
Ako sa máš?
To nie!
- Ahoj. - Ahojte.
- Ahoj. - Barbara, ako sa máš?
Ahoj, zlatko.
Už sú tu všetky dievčatá.
- Ahojte. - Pusinky.
Aj ja tam môžem hrať?
- Jasné, tu si. - Je tu dobré svetlo?
Skvelé. Spravte niečo zaujímavé.
Raz, dva. Hu!
Vrátili sa nám pekné spomienky
a konečne som mohol stráviť čas s Paulom a Georgeom.
Najlepšie bolo, keď sme sedeli a spomínali.
Toto sme neurobili dobre. Bolo to tak?
Dokončovali sme si príbehy.
Jeden si pamätal začiatok, druhý stred a tretí koniec.
- Kto je to? - John.
- Ozaj? - To je John Lennon z The Beatles.
Na tejto antológii je skvelé to, že na nej pracujeme štyria.
John tu síce nie je, ale aj je.
Je na záberoch a rozpráva.
Sú to staré rozhovory a zábery, ale stále je toho súčasťou.
Ukazujeme aj jeho názory.
Ľudia sa nás pýtali, ako dlho bude svietiť naša hviezda.
To sa nedá určit. Mohol by som povedať,
že tu budeme desať rokov,
ale v momente, kedy to poviem, budem rád,
ak to budú tri mesiace.
Opätovné stretnutie bolo veľmi zaujímavé.
Čiastočne mi je ale ľúto Johna.
The Beatles zažili veľa pekných chvíľ,
ale aj poriadne turbulentných momentov.
Ako všetci viete, keď sme sa ako kapela rozpadli,
všetci sme mali všetkých plné zuby.
Ringo, Paul a ja sme však dostali príležitosť
všetko to spracovať,
premyslieť si to a opäť sa stretnúť
v novom svetle.
Je mi ľúto, že Johnovi to nebolo dopriate.
Myslím si, že by sa mu to veľmi páčilo.
Boli by sme opäť spolu.
Všetci sme mali čas to celé rozdýchať a teraz je jednoduchšie
pozerať sa na veci s odstupom.
Začali sme vytvárať definitívny príbeh skupiny The Beatles
a uvedomili sme si, že spraviť definitívny príbeh
je v podstate nemožné,
pretože každý sa na jednotlivé fakty pozeral inak.
V Antológii Beatles sme ukázali čo najviac histórie,
ako sa len dalo.
Keby som to robil sám, vyzeralo by to inak.
Pridal by som tam iné zábery.
To isté platí pre Paula a Georgea.
Tak to, jednoducho, funguje.
V živote sa dejú isté veci,
ale každý sa na ne pozerá svojimi očami.
Počas rozprávania príbehu The Beatles
si každý pamätal rôzne situácie inak.
Počas natáčania som sa o nich dozvedel oveľa viac ako predtým.
Sú to naše spomienky. Všetky sme ich spojili dokopy.
Toto je tá hipisácka skupina.
Keď som sa pridal ku kapele, jediný,
kto chcel so mnou spať, bol Paul.
To malo svoj dôvod.
- Nemal som predsudky. - Nie.
- Bolo to tak najlepšie. - Ako?
Keď si sa k nám pridal,
bol si ten nový chalan.
- Hej. - A nikto…
Ak s tebou budem tráviť čas,
ostatným by to možno vadilo.
Preto sme sa rozhodli…
- Dať mi Paula. - Hej, lebo…
- Lebo by to tak bolo okej. - Jasné, lebo potom…
Potom sa to ale zmenilo. Bol si hocikým.
Ale dosť dlhú dobu sme v tom boli spolu.
S Johnom sme sa…
Bolo to super. Spali sme v jednej izbe
a sledovali návyky toho druhého.
Ty si chodil spávať neskoro.
Áno.
Vždy si mal zažaté svetlo,
- lebo si… - Bál som sa tmy.
Chudáčik. Ty si mal zažaté svetlo
a spal si len tak. Ja som ťa nemohol žiadať, aby si ho vypol.
Ale bolo to dobré.
Aspoň sme sa lepšie spoznali.
Mám pocit, že problémy sa začínajú
až po skončení koncertu.
Chcete od ľudí také jačanie?
Nie. My len prídeme na miesto
a oni nás tam už čakajú.
Keď sme boli v hoteli, polícia nás žiadala,
aby sme sa neukazovali v oknách, lebo kričia.
Čože?
Boli sme vystresovaní.
Zažili sme si veľa kriku a mely.
V každom meste sa niečo stalo.
Ľudia na nás neustále kričali
a museli sme byť zatvorení v malej izbe, aute alebo lietadle.
Nikdy sme si tým nelámali hlavu, lebo sa to nemenilo.
HLAS JOHNA LENNONA
Dialo sa to nám, ale bolo ťažké to vidieť.
Boli sme v strede davu, odkiaľ sa nás snažili zachrániť.
Bolo to šialené, ale skvelé.
Veľmi som si to užíval,
ale bolo to bláznivé.
Mali sme šťastie, že celý ten tlak
sa delil štyrmi.
Celá skupina držala pokope.
Keď sa jeden z nás nahneval,
stáli pri ňom ďalší traja a pomohli mu.
Ja som jedináčik
a konečne som mal troch bratov.
Mali sme veľmi blízky vzťah.
Bolo to pre mňa výnimočné.
Navzájom sme si pomáhali odbúrať a zvládnuť stres.
Narodili sme sa v Liverpoole
a zmysel pre humor bol veľmi dôležitý. Naše stretnutia sprevádzal smiech.
Prišli sme však do situácie, kedy toho na nás už bolo priveľa.
Myslím si, že najväčším vinníkom
v rozpade The Beatles bol stres.
Chceli sme pred tým ujsť.
Dopriať si pokoj.
Keď sa rozpadli, John bol nespokojný.
„Čo viac chcete? Obetovali sme celé svoje životy.“
Nerobili pri tom takmer nič iné.
Dali tomu svoju mladosť.
- Naspäť. - Koniec.
Hrajme niečo iné.
Potom sa za tým obzriete a napadne vám:
„Ako som to spravil?“
„Ako som to vôbec zvládol?“
Všetko sme robili v záujme dobra.
To vidno až dodnes.
Všetko sa točí okolo hudby,
našich osobností. Robili sme to s láskou!
LÁSKA
Dobre, vypni to. Bolo to výborné.
Vďaka, John. Takto je to dobre.
Vokály sú dobré.
- Teraz hudba. - Vďaka, George.
- Ďalší pokus. - Super.
Spustite nahrávanie.
Cítil som, že sme boli úplne výnimoční,
najmä naším prístupom.
Bola medzi nami mágia,
ktorá vznikla spojením štyroch chlapov
a zapálila dynamit.
To bolo náhodou.
Mali sme vtipné účesy, vtipné saká
a k tomu vtipné topánky.
Boli sme veľmi jednoduchí a naivní.
Plánujete sa ostrihať?
- Nie, vďaka. - Nie, nie.
Ja som sa strihal včera.
Pamätám si,
keď John dostal od strýka, zubára z Edinburghu sto libier
k 21. narodeninám.
To už bola úplne iná liga.
Nikdy sme nepoznali nikoho,
kto by mal v rodine zubára.
- Alebo 100 libier. - Ani to.
Dodnes platí,
že som nikdy nedostal taký dar.
Sto libier!
John ich dostal a spýtal sa, čo s nimi urobíme.
Len tak sme sa bavili a rozhodli sme sa peniaze minúť
na cestu do Španielska, ale skončili sme v Paríži.
Išli sme stopom.
Narazili sme na jedného starého kamaráta.
Volal sa Jürgen.
John obdivoval jeho účes
a pýtal sa, či by mu taký nespravil.
Pýtal sa: „Si si tým istý?“
„Jasné, do toho.“
Boli sme na dovolenke v Paríži,
potom sme sa vrátili do Liverpoolu
a obaja sme mali na hlave tie účesy,
čo si spomínal.
Všetci o nich pochybovali,
ale my sme si ich uchovali.
- To znie dobre. - Česal si sa?
Ringo mal na jednej strane sivé vlasy
- už od detstva. - Až dodnes.
Musel som sa kvôli kapele ostrihať.
Keď si ich začesal dopredu,
- sivé vlasy sa schovali. - Mal vtedy aj bradu.
- Tá šla preč. - Oholiť.
- Inak by ma neprijali. - Musel.
Mali sme jasnú predstavu.
V Hamburgu sme videli jednu londýnsku kapelu,
ktorej hráči mali zvláštne topánky
s poriadnou špičkou a hranatým podpätkom.
Zamilovali sme si ich.
„Odkiaľ ich máte?“
Vraj z Anello & Davide. Tak sme tam šli
a kúpili sme si svoje typické topánky.
„Vyrábajú ich. Dáme si ich urobiť na mieru.“
Bol to baletný obchod, nie?
Bola to naša oficiálna obuv.
Tie naše vyrábali na mieru,
pretože mali gumu na oboch stranách topánky.
Bol to baletný obchod.
Predávali oblečenie a obuv
pre baletky, vrátane sukieň a cvičiek.
Chodili tam malé deti.
Chodili sme si tam po topánky,
v sprievode malých dievčatiek
a ich sprievodu.
Toto sú tí najmilší mladíci na svete.
Prichádzajú The Beatles!
Tieto veci sa časom zabudnú.
Toto bolo pred 30 rokmi
a už sa to stalo legendou.
Podľa nášho názoru až príliš.
Stále to totiž prežívame. Ale aj tak je to milé.
Najmä mladí nám hovoria,
ako ďaleko sme to dotiahli.
Oni to teraz prežívajú a vedia, aké ťažké
je žiť naplno a dobre spievať.
Chcel som byť v kapele.
Nechcel som normálnu prácu. Keby som nerobil toto,
netuším, čo by zo mňa bolo.
V sedemnástich som bol v Hamburgu
a v 23 rokoch som bol súčasťou albumu Sgt. Pepper.
Stále sme len hrali,
lebo sme nechceli robiť nič iné. Snívali sme o tom.
Nikdy som nechcel byť tak veľmi slávny.
Jednoducho som chcel hrať dobrú hudbu s ešte lepšími ľuďmi.
Zvyšok prišiel s tým.
Do toho.
- Áno. - Páni moji.
Porozprávame sa?
Keď sme nahrávali prvý album,
hrali sme tak často, že sme ho mohli nahrať za jeden deň.
V tom čase sme nahrávali
od jedenástej ráno do jedenástej v noci.
Celý prvý album bol nahraný za jeden deň.
Keď sme si už mohli rozkazovať a získali sme moc nad hudbou,
vtedy sa začali diať skvelé veci.
Bolo to pre nás ako obrovské ihrisko.
- Čo počúvame, George? - Robíme pásku.
- Všetky. - Ktorý pokus?
Všetky.
- Prvý pokus. - Sú tri.
Prvý pokus bol divný.
- Pusti ho. - Počúvajte.
PRODUCENT ALBUMU
Bicie a gitara sú nejako spomalené.
Ľahšie sa nám experimentovalo,
lebo už sme spravili niekoľko hitov a to bolo kľúčové.
Je to pravda.
Kľúčom bol náš úspech.
Vtedy nás vítali vrúcnejšie.
- Áno. - „Radi vás tu vidíme.“
Náš úspech rástol, a tým pádom
sme boli čím ďalej, tým viac schopní
experimentovať s nezvyčajnou hudbou.
Georgeovi naše skúšanie nevadilo.
Pýtal sa nás na nové nápady.
Sú tam len dva kanály,
prvý a tretí.
Super.
Znie to ako pod vodou.
Zrýchlime a to a uvidíme.
- Počúvajte bicie. - Znejú skvele.
Je to úplne iné.
Tu sú gajdy.
A potom druhý. Na kanáli 2 a 3 nič nie je.
Počujem tú hrozne spomalenú gitaru.
Opäť počúvať tieto staré nahrávky
bolo pomerne traumatizujúce aj pre nich,
pretože opäť prežívali svoje životy.
Paul mi povedal: „Počujeme svoje hlasy
spred 30 alebo 25 rokov. Počujeme naše rozhovory.
Je to veľmi zvláštne.
Akoby sme sa pozreli do starého denníka a všetko prežili nanovo.“
Raz, dva, tri, štyri.
George? Ako to znelo s tou divnou basou?
Znelo to hrozne alebo hrozne dobre?
Bolo to 10 rokov nahrávok.
Vrátili sme sa s nimi v čase.
Vypočuli sme si každú nahrávku každej piesne, ktorú sme nahrali,
a vrátili sme sa do čias,
kedy sme objavovali nové smery.
Tie prvé nahrávky sú veľmi zaujímavé.
Videli sme, ako sa ich piesne vyvinuli a zmenili.
V niektorých prípadoch začali úplne inak
a nakoniec sa z nich stali hity.
Týmto chceme ukázať,
ako The Beatles nahrávali piesne.
- Tu sa to mení. - Toto je ono.
Toto je poriadna hudba.
- Čo je toto? Trojka? - Toto je tambura.
Čo tam ešte máš, George?
- Máme tu toto. - Toto je ono.
Rytmus máte v jednotke.
- Áno. - Vokály sú na trojke.
Aj s tamburou.
Na dvojke a trojke
máte niekoľko nahrávok gitary a tambury.
Pamätám si, ako sme to robili,
nahrávky sme dookola prehrávali v štúdiu.
Nepamätáš sa? Táto je klasika.
potom sme sa dali do mixovania.
Vidíš to?
Toto sme nepoužili, či?
Vtedy nie.
Na tomto štúdiu bolo skvelé to,
že tu mali skvelú techniku
a milióny nástrojov, ako dnes.
Mali veľký klavír, malý klavír, harfu, všetko.
Všetko bolo v jednom štúdiu.
Teraz sú u mňa v štúdiu,
lebo sa ich tu chceli zbaviť.
Ja som si ich nechal.
Len vďaka tomu sme mali na albumoch
takú veľkú škálu rôznych nástrojov.
Keby to nemali, mali by sme len gitaru,
basu a bicie.
- Dobré. - Gitarové sólo.
Na jednej nahrávke s vokálmi.
Teraz.
Toto si tiež nepamätám.
Niektorí ľudia, napríklad zvukári,
chceli ísť domov o pol šiestej.
My sme sa ale snažili písať históriu.
Mal, náš technik, nosil obrovský čajník.
Bol to hliníkový čajník a pamätám sa,
ako v ňom raz uvaril čaj
a ponúkol ho zvukárom.
Bol tam s nami George Martin
aj Geoff Emerick a pili jeho čaj.
Vraveli, či môžu ísť domov.
„Nemôžeš, ty somár. Daj si čaj!“
A…
nakoniec tam zostali dlho,
aj do jedenástej v noci,
ale vtedy už nechceli odísť.
- Nie. - Oni tam držali nás.
Dozvedia sa to, až keď uvidia tento film.
George Martin ani nezišiel dolu.
- Nie. - Zostal tam.
Hore bol chlapík, čo nám rezal pásky
alebo nám dával malé kotúľky.
- Zmixovanej hudby. - Áno.
- Hej. - Taký malý závitok
omotaný okolo ceruzky.
Keď vyšli kazety, používali sme značku Phillips.
Vložili sme ju do mixovacieho stola
a počúvali sme ich z reproduktorov.
- Nebolo to kvalitné. - Nie.
Nie, ale stačilo to.
Cestou domov som si púšťal „Please Mister Postman.“
Nebolo to úžasné?
Raz, dva a raz, dva, tri.
Prišli sme sem, keď zavolal Paul.
- Stále nám volal. - Vždy si mysleli,
že som pracovný fanatik.
Pred Let It Be sme mali poradu.
Sedeli sme a v tom čase
sme už pár mesiacov nepracovali. Vravím: „Super!“
Bežal si rozhodovať súťaže krásy.
To bolo…
Vieš, v ten rok to bolo moje hobby.
Boli sme v štúdiu a povedal som,
že by sme mali spraviť film.
Bol to skvelý nápad, ale všetkých prekvapil.
John vtedy povedal: „Už to chápem, potrebuje prácu.“
Nebolo by to na škodu.
NAHRÁVACIE ŠTÚDIO
Vyzerá to dobre.
To je pravda. Vydržali by sme to dlhšie.
Mal som rád The Beatles aj prácu s nimi,
nehanbím sa za to.
V živote najviac milujem tvorbu hudby.
Ďalšie kolo.
To je na tebe.
Chodil som po svete a novinári sa pýtali:
„Dá sa The Beatles zase dokopy?“
„Je pravda, že The Beatles…“
Musel som im na to niečo povedať,
tak som vymyslel odpoveď: „Je možné,
že všetci traja sa stretneme pri nejakej nahrávke,
počas práce na novom projekte o The Beatles.
Na dokumente Antológia.“
V tom čase som si myslel, že to spravíme.
Hovorilo sa o rôznych nápadoch,
aby sme opäť hrali
alebo dokonca písali nové piesne.
Všetci traja, v tom čase ešte štyria,
sme sa dohodli, že ak niekto z nás vypadne,
The Beatles už nebude existovať.
Keby sme sa rozhodli spraviť niečo nové,
hoci by to bolo zaujímavé,
pekné a určite by sa to dalo,
John by tam musel byť s nami.
Preto vznikla dôležitá otázka:
„Odložil si John nejaké kazety?“
Tuším, že Paul sa spýtal Yoko,
či existovali nejaké Johnove nahrávky.
Chceli sme s nimi pracovať.
Poslala nám pásky a tak sa to celé začalo.
Každý z nás si tento príbeh asi pamätá inak,
ale ja si spomínam,
že Jeff Lynne a ja
sme mali kapelu The Traveling Wilburys.
Bol v nej aj Roy Orbison.
Keď Roy Orbison umrel, nikto ho nemohol nahradiť,
no mohli sme pozvať niekoho iného.
Rozmýšľali sme nad Elvisom.
Niekto zavolal jeho manažérovi
a tomu sa náš nápad veľmi páčil.
Chceli sme použiť jeho spev z nahrávky
a prerobiť celé pozadie,
zmeniť akordy, upraviť melódiu
a dokonca aj text.
Zaspievali by sme pieseň
a na mieste refrénu by sme pridali Elvisovu nahrávku,
a zrazu s nami spieval refrén!
Nakoniec sme to nespravili,
lebo v tom čase to bolo nepotrebné.
Hovoril som však s Yoko, povedal som jej svoj nápad
a ona mi ponúkla Johnove nahrávky.
Stal sa zo mňa posol.
Vyzdvihol som u nej nahrávky a vysvetlil, čo chceme spraviť.
Taktiež som si pýtal povolenie, aby nám dala slobodu
a nezadala nám príliš veľa pravidiel.
Chceli sme to skúsiť. Ak sa jej to nebude páčiť, zrušíme to.
To bol náš nový cieľ,
z ktorého som bol absolútne nadšený.
Bolo to pre mňa nemožné.
John bol mŕtvy, ale opäť sa nám podarí si s ním zaspievať.
Myšlienka na to, že budeme opäť spolu
bola veľmi zvláštna.
Dovtedy sme sa stretávali a robili rozhovory,
ale teraz sme mali naozaj hrať.
Pre všetkých troch
to bola veľká vec.
V kapele sme boli štyria
a museli sme prekonať fakt,
že hoci Johnov hlas počujeme z nahrávky,
už s nami v skutočnosti nie je. Bolo to pre mňa veľmi náročné.
Hovoril som im:
„Predstavme si, že John je na dovolenke.
Zavolal nám a povedal,
že má skoro hotový album,
ale je tam jedna pieseň, ktorú nedokončil,
a my ju máme dokončiť zaňho.“
Vymysleli sme si scenár,
v ktorom sme sa cítili pohodlne.
„Verím vám, robte, čo viete.
Netrápte sa tým.“
S týmto nastavením sme šli do štúdia.
Mám to.
Pekný deň.
Krásny deň na prácu.
Bola to rýchla cesta.
Mali sme kazetu s názvom „Free As a Bird“.
Mono kazeta bola veľmi zlej kvality.
Zvuk klavíru a Johnov hlas boli na jednej vlne
a s tým by sa nikto nebabral.
Zdalo sa to nepoužiteľné,
ale tá pieseň bola veľmi silná
a prekonala technické ťažkosti.
Respektíve ich prekonal Jeff Lynne.
Koľko producentov treba na výmenu žiarovky?
- Osemnásť? - Neviem, čo myslíš?
Neviem, koľko?
George mi navrhol…
PRODUCENT ALBUMU
…aby som pracoval na nových piesňach pre antológiu.
Veľmi ma to nadchlo.
Z technického hľadiska to bolo takmer nemožné.
Celé týždne som strávil len digitálnym čistením nahrávok.
Bolo to náročné, pretože ak niekto spieva
len za sprievodu klavíra pieseň,
ktorú práve dopísal,
je nemožné mať dokonalé načasovanie.
Úprava nahrávky mi zabrala dlhé hodiny,
pretože to bolo na kazete, ktorá sa nedá načasovať,
lebo sa naťahuje.
Jeff musel tvrdo pracovať, aby odstránil všetok šuchot.
Odviedol fantastickú prácu.
Potom tú nahrávku vložil do kvalitného prístroja,
kde sme už vedeli pracovať s časomierou a trochu sa s tým hrať,
lebo sme na tom pracovali len traja zo štyroch.
Táto skladba vo mne vyvolala veľké emócie.
Musel som si ju poriadne naštudovať,
aby som vedel, čo s ňou robiť.
Ringa som varoval, aby sa na počúvanie
riadne psychicky pripravil.
Počuť starého priateľa, ako spieva,
bolo veľmi emočné.
Dojalo ma už to, že sme nahrávku vôbec získali.
V štúdiu chvíľu vládla ponurá nálada.
Nebol tam. Všetci sme tam sedeli, ale on nie. Kde bol?
Museli sme sa s tým vyrovnať.
Hovorili sme, že šiel len na obed
alebo si zaliať čaj.
John, postavíš vodu na čaj?
Akoby tam pri nás bola
- prázdna stolička. - Prázdne miesto.
Kde kedysi sedával.
Patrím k tým, ktorí Johna poznali najlepšie.
Určite som aspoň v prvej trojici.
Viem, ako rád pracoval a čo miloval.
Viem, čo ho na hudbe nadchlo.
V období, keď sme spolupracovali.
A z tohto by bol šťastný ako blcha.
Free As a Bird bola polovičná pieseň
z nahrávky od Yoko.
Jeff a my traja sme nahrali bežnú hudbu,
v ktorej sme nechali medzery.
Tie sme potom zaplátali Johnovým spevom.
Takto sme sa nej podieľali všetci.
John túto pieseň nikdy nedokončil. Chýba jej celý stred.
Zahral tam veľmi veľa zmien akordov.
Bežne by niekto z nás prišiel do štúdia a povedal:
„Mám tu pieseň, ale ešte nie je hotová.“
Vtedy by nám ju zahral,
všetci by sme ju vypočuli
a začali navrhovať zmeny akordov.
Tento je lepší, tento zmeníme.
Spravili sme to bez neho,
a keď sme dokončili text,
okamžite sme pieseň aj nahrali
a vložili do nej Johna.
Takto by to bolo super.
Takmer každý deň na Johna spomínam,
lebo bol veľkou súčasťou môjho života.
Som hrdý na to, že som ho poznal
a bol súčasťou toho jeho života.
Tak či onak, myslím naňho skoro stále.
Počas výroby piesne a tejto antológie
som ho počul v slúchadlách, kým som spieval.
To sa mi už veľmi dávno nestalo.
Bolo to ako za starých čias.
Pokračuj!
Máš to nahraté?
Je to skvelá pieseň od The Beatles.
Ja som mal veľký odstup,
potom som si pieseň vypočul a znelo to presne ako oni.
Bol som mimo toho sveta tak dávno,
že som si pieseň mohol vypočuť ako poslucháč.
Znelo to rovnako ako kedysi. Skvelé.
Spojenie všetkých štyroch
je ako polievka zo štyroch surovín.
Tak by som to prirovnal.
Keď odoberiete jednu surovinu, polievka bude podobná,
ale nebude chutiť rovnako.
Prvú pieseň Free As A Bird
sme nahrali vo februári 1994.
Potom sme nenahrávali
a do februára 1995 sme pracovali len na antológii.
Dobre.
Potom sme sa vrátili do štúdia s piesňou Real Love.
Netrafil som.
- Máš talent, Paul. - Som pripravený.
Daj nám E, John.
Viete, ktoré sólo má skvelé harmónie?
V Come Together.
- Áno. - Presne.
- Je to… - Znelo to ako…
Mohli by sme to tak spraviť.
Okrem tej vysokej oktávy.
Tú časť by sme mohli zahrať aj na inom,
hocijakom nástroji a tá druhá by bola…
a pokračujeme.
Potom pridáme harmónie „Real Love“.
Dali sa dokopy, začali sa doťahovať
a znovu sa naladili na jednu vlnu.
Je to skvelé.
Začali spievať a vrátili sa The Beatles.
To je ono. To je ten zvuk.
Je tam harmónia.
Ľahko do seba zapadáme.
Znie to ako The Beatles.
A nestálo to ani veľa námahy.
George a ja sme spievali
a Ringo nám povedal, že sme späť,
pretože to znie presne ako The Beatles.
Bol to šialený moment. Myslel som na to,
ako som bol bývalý člen kapely, lebo som v nej už dávno nehral.
Potom sme sa ale znovu spojili,
aby sme pracovali na antológii, a skupina sa vrátila.
Iná možnosť nie je.
Ukáž im tie akordy, Jeff. Poďme na to.
Paul, poď so mnou.
Raz, dva, tri.
Štyri!
To by fungovalo.
Teraz so všetkým?
Alebo to už máme?
Tón môjho hlasu bol trochu mimo.
Nepasuje k tomu Johnovmu, nie?
Môžem sa naladiť na jeho štýl.
Trochu sa prispôsobím.
Paul, zopakujte aj prvú časť.
Bolo to skvelé.
- Počúvajte. - Áno!
Znie to ako oni.
Znie to ako tí praví The Beatles?
To áno.
Ideálne by bolo mať tri piesne.
A aj ich máme.
- Áno? - Áno.
Čo keby sme začali bubnami?
Problém s Johnovými vokálmi.
- Ak ich zakryjeme… - Áno.
Do oka nám padla pieseň Now and Then.
Len E?
Potrebovala zmeniť text
a veľkú trpezlivosť od technikov.
Yoko nám musela povoliť,
aby sme ju trochu rozstrihali.
Áno, a potom D.
Namiesto veľkého refrénu
by sme to dali do stredu.
Vyžadovalo to veľa práce
a až sme sa báli s tým začať.
Aký je tam problém?
Kedy sa konečne vyspíme?
- Dobrá otázka, George. - Spánok nie je nič pre nás.
Pretočíme to a vypočujeme si ju
so všetkým, čo je na nahrávke.
Mali sme časový problém. Chceli sme spraviť tri piesne,
ale nie všetkým vyhovovalo
byť na jednom mieste takú dlhú dobu.
Rozhodli sme sa dokončiť len tú, ktorá na tom bola najlepšie.
Dokončíme tú jednu.
Popracujeme na nej a…
Dokončíme túto
a k ďalším sa vrátime neskôr.
Možno.
Tretí verš.
Iní by sa v tomto momente vzdali,
ale na The Beatles si musíte dávať pozor.
Mohli by to zvládnuť.
Stále máme priestor na prekvapenia.
To sa už nikdy nestratí.
Je to veľmi výnimočná vec.
Mať niekoho, s kým sa môžete porozprávať.
Mať niekoho, s kým môžete robiť hudbu. Mnohí hudobníci
strávia celý život hľadaním
dokonalého bubeníka, basového gitaristu,
gitaristu
alebo vokalistu, s ktorým by si úžasne sadli.
Mne to bolo dopriate.
- Dobre. - Toto je reálna rýchlosť?
Áno.
Je to ono. Je to ono.
Toto je vyvrcholenie niečoho.
Dokončili sme svoj príbeh,
ale neviem, či to znamená koniec.
Myslím, že John už nemá viac nahrávok, s ktorými by sa dalo hrať,
takže v tomto smere sme to asi ukončili.
My traja asi nemáme záujem
opäť spolu hrať koncerty,
pretože na pódiu by zostala diera,
ktorú nemožno zaplniť.
Kapela sa už nespojí.
Paul a ja nabudúci rok naplníme štadióny.
- Zápasy v bahne. - Proti sebe.
Zápasenie v bahne by sme zvládli.
Ja budem rozhodca.
Určite tam príde ten, čo napísal „Green Door“,
a povie nám…
„To je moja hudba.“
Traja Beatles sú stále tu,
ale kapela už nie.
Mohli by sme vystúpiť ako Paul, George a Ringo,
ale nie ako The Beatles.
Prichádzajú The Beatles!
The Beatles budú navždy živí
v albumoch, filmoch, videách, knihách
a spomienkach mnohých ľudí.
The Beatles je entita sama o sebe
a bude existovať aj bez nás.
„Hraj hru života do konca začiatku.“
„Zajtrajšok nikdy nevie.“
Poďme.
Bolo to tu s vami veľmi príjemné.
- Ale už pôjdem - Ja tiež.
- O chvíľu mi to letí. - Zase ťa 40 rokov
- neuvidíme. - Hej.
Skončíme to takto.
Bol to krásny deň. Vďaka za pozvanie, George.
Vďaka.
Bolo to pre mňa krásne a emočné.
Rád s vami trávim čas.
Preklad titulkov: Katarína Kotríková