Živjo. Ime mi je Forrest. Forrest Gump.
Bi čokoladni bonbon?
Lahko bi jih pojedel milijon in pol.
Mama je vedno govorila: Življenje je kot škatla čokoladnih bonbonov.
Nikoli ne veš, kaj boš dobil.
Ti čevlji so gotovo udobni.
Če bi cel dan hodili v njih, ne bi čutili ničesar.
- Rad bi imel take čevlje. - Noge me bolijo.
Mama je vedno govorila,
da čevlji povedo ogromno o človeku.
Kam gredo, kje so bili.
Veliko čevljev sem že nosil.
Če zelo dobro pomislim,
se spomnim mojih prvih čevljev.
Mama je rekla, da me bodo nesli kamorkoli.
Da so moji čarobni čevlji.
Zdaj lahko odpreš oči.
Malo se sprehodi.
Kako se ti zdi?
Močne noge ima, ga. Gump. Močnejših še nisem videl.
Le hrbet ima ukrivljen kot politik.
Toda zravnali ga bomo. Kajne, Forrest?
Mama mi je dala ime po junaku državljanske vojne,
Generalu Nathanu Bedford Forrestu.
Rekla je, da smo z njim v nekakšnem sorodu.
Bil je ustanovitelj kluba z imenom Ku Klux Klan.
Oblačili so se v ogrinjala in rjuhe.
in se obnašali kot prikazni ali strahovi.
Celo konje so ogrinjali v rjuhe in jahali naokrog.
Tako sem dobil ime, Forrest Gump.
Mama je rekla, naj me Forrest spominja,
da včasih vsakdo napravi kaj, kar nima smisla.
Sem. Počakaj.
Prav. Kaj pa gledate?
Še niste nikoli videli dečka z opornicami?
Nikomur ne dovoli, da bi te imel za manjvrednega.
Če bi Bog hotel, da bi bili vsi enaki,
bi dal vsem opornice na noge.
Mama mi je znala pojasniti stvari tako, da sem jih razumel.
Živela sva 400 metrov od 17. ceste,
800 metrov od Greenbowa, v Alabami.
To je v okraju Greenbow.
Hiša je v družini, odkar je mamin pra-pra-pradedek
prišel pred tisoč leti čez morje.
Ker sva živela sama, sva imela veliko praznih sob,
ki jih je mama oddajala. Večinoma popotnikom
iz krajev kot sta Mobile in Montgomery.
Tako sva dobila denar. Mama je bila zelo pametna gospa.
Zapomni si, Forrest.
Nič drugačen od ostalih nisi.
Si me slišal? Enak si kot vsi ostali.
Nič drugačen nisi.
Vaš fant je drugačen, ga. Gump. Njegov IQ je 75.
Vsakdo od nas je drugačen, g. Hancock.
Hotela je, da imam najboljšo izobrazbo,
zato me je peljala na najboljšo šolo.
Srečal sem ravnatelja.
Rad bi vam nekaj pokazal, ga. Gump.
To je normalno. Forrest je pa tukaj.
Minimalni IQ za vpis v privatno šolo je 80.
Ga. Gump, moral bo obiskovati posebno šolo.
- Nič mu ne bo manjkalo. - Kaj sploh pomeni normalno?
Morda je res počasnejši, a moj Forrest
bo imel enake možnosti kot ostali.
Ne bo se učil obnavljanja starih gum.
Samo za pet točk gre.
Gotovo je mogoče kaj storiti.
Napredna šola smo.
Prav vsem želimo najboljše.
Kje pa je go. Gump?
Na dopustu.
Mama res skrbi za tvoje šolanje, fant.
Ne govoriš veliko, kaj?
"Končno je moral poskusiti. Videti je bilo lahko, a...
"Kaj se je zgodilo. Najprej...
- Mama, kaj pomeni dopust? - Dopust?
Kjer je očka?
Dopust pomeni, da nekam greš in se nikoli več ne vrneš.
Lahko biI rekli, da sva bila z mamo sama.
A bilo nama je prav. Hiša ni bila nikoli prazna.
Ljudi je bilo vedno dovolj.
- Večerja! Večerja! - Izgleda odlično.
Včasih je bilo pri nas toliko gostov,
da so bile vse sobe polne popotnikov.
Ljudi, ki se niso ločili od kovčkov, kovčkov s klobuki in vzorci.
Forrest Gump. Večerja je! Forrest?
Nekoč je bil pri nas mladenič s kovčkom za kitaro.
Forrest, ne nadleguj tega prijaznega mladeniča.
Že dobro, gospa.
Nekaj sem mu kazal na kitari.
Večerja je pripravljena, če ste lačni.
Dobro se sliši. Hvala, gospa.
Pokaži mi še enkrat te hecne korake. Počasneje.
Kitara mi je bila všeč. Lepo je zvenela.
Z gibi sem sledil glasbi in se zibal v bokih.
Nekega večera, ko sva z mamo nakupovala
in šla mimo Vincyjeve trgovine s pohištvom...
To ni za otroke.
Čez nekaj let je mladeniču, ki so mu rekli Kralj,
morda, ker je preveč pel,
odpovedalo srce.
Gotovo je težko biti kralj.
Čudno, kako se nečesa spomniš in nečesa ne.
- Zelo se potrudi, Forrest. - Bom, mama.
Dobro se spomnim prve vožnje z avtobusom v šolo.
Greš?
Mama pravi, da se ne smem voziti s tujci.
To je šolski avtobus.
- Jaz sem Forrest Gump. - Dorothy Harris.
Zdaj nisva več tujca.
Ta sedež je zaseden.
Zaseden je.
Tu ne moreš sedeti.
Čudno, česa se mlad človek spomni,
ne spomnim se rojstva,
ne morem se spomniti prvega božičnega darila,
ne spomnim se prvega piknika,
spomnim pa se, kdaj sem prvič slišal
najslajši glas na vsem svetu.
Če hočeš, lahko sediš tu.
Česa tako lepega še nisem videl.
Bila je kot angel.
Boš sedel ali ne?
Kaj je s tvojimi nogami?
Nič, hvala. Vse je v redu.
Sedel sem poleg nje v avtobusu
in se vso pot do šole pogovarjal.
Mama pravi, da imam ukrivljen hrbet...
Dotlej sem govoril le z mamo.
Si trčen?
Mama pravi: trčen si, če hočeš biti.
Jaz sem Jenny. Jaz sem Forrest Gump.
Od takrat se nisva ločila.
Bila sva kot rit in srajca.
Naučila me je plezanja.
Daj, Forrest, uspelo ti bo!
Jaz pa sem njo guganja.
Pomagala mi je pri branju, jaz pa sem jo naučil zibanja.
Včasih pa sva samo sedela in čakala na zvezde.
- Mama bo v skrbeh zame. - Samo še malo ostani.
Jenny ni nikoli hotela domov.
Prav, ostal bom.
Bila je moja najdražja prijateljica.
Edina prijateljica.
Mama je govorila, da se vsak dan dogajajo čudeži.
Nekateri ne verjamejo, a res se.
Tepček!
Si omejen ali samo zabit?
- Jaz sem Forrest Gimp. - Teci, Forrest!
Teci, Forrest! Teci!
- Na kolesa! - Dajmo ga! Dajmo!
Pazi, tepček! Te bomo že dobili!
Teci, Forrest! Teci!
Pridi sem, ti...
Teci, Forrest! Teci!
Ne boste mi verjeli, če vam povem,
da lahko tečem hitro kot veter.
Če sem od tistega dne kam šel... sem tekel!
Tale je res udarjen na tek.
Rekel sem, da Jenny ni rada hodila domov.
Živela je v hiši, ki je bila stara kot Alabama.
Mamo je izgubila ko je bila pet let stara.
Njen očka pa je bil kmet.
Jenny?
Bil je ljubeč.
Njo in sestre je vedno poljubljal in božal.
Nekoč Jenny ni prišla na šolski avtobus.
Jenny, zakaj te danes ni bilo v šolo?
Očka počiva.
Pridi!
Kam bežiš? Vrni se, punca!
Kaj boš?
Jenny! Kaj boš?
Moli z mano, Forrest. Moli z mano.
Dragi Bog, naj bom ptica, da bom odletela daleč, daleč stran.
Dragi Bog, naj bom ptica, da bom odletela daleč...
Mama je vedno govorila, da je Bog skrivnosten.
Tistega dne Jenny ni spremanil v ptico.
Ampak prišla je policija in
Jenny ni bilo treba več živeti v tisti hiši.
Preselila se je k babici na avenijo Creekmore.
Bil sem srečen, da je bila tako blizu.
Včasih se je izmuznila iz hiše in prišla k meni,
ker jo je bilo strah. Ne vem, česa.
Mislim, da babičinega psa. Bil je hudoben.
Z Jenny sva ostala najboljša prijatelja do srednje šole.
- Hej, tepček! - Nehaj!
Teci, Forrest, teci!
- Me slišiš? Butec! -Teci!
Pojdi v avto! Daj! Ušel nam bo! Daj!
Teci, Forrest! Teci!
Teci, Forrest!
Takrat sem tekel, da bi kam prišel.
Nisem pa mislil, da bom res.
Kdo za vraga je to?
Forrest Gump. Lokalni tepček.
Ne boste verjeli, prišel sem na kolidž.
- Forrest, teci! - Prav.
- Teci! - Teci, ti butasti pasji sin!
Teci, ti butasti pasji sin, teci. Daj, teci!
To mora biti največji tepec na svetu. Hiter pa je!
Morda se samo meni zdi tako, a čas kolidža je bil čuden čas.
Zvezna vojska je, izvršujoč sodna določila,
integrirala Univerzo v Alabami.
Dva temnopolta študenta sta bila sprejeta,
vendar šele, ko je guverner Wallace
simbolično zagrozil z blokado šolskega vhoda.
Earl, kaj se dogaja?
Ti rakuni hočejo priti v šolo.
Rakuni? Kadar so poskušali priti na našo verando,
jih je mama odgnala z metlo.
Ne rakuni, ti butec. Črnci. Z nami hočejo hoditi v šolo.
Z nami? Res?
Takoj potem, ko je guverner Wallace
izpolnil grožnjo in zaprl vhod v šolo,
je predsednik Kennedy ukazal obrambnemu ministru
naj uporabi vojaško silo.
Tu je posnetek srečanja generala Grahama,
poveljnika gardistov in guvernerja Wallacea.
Ti gardisti so danes tukaj
kot vojaki, ki branijo Alabamo in živijo znotraj naših meja.
So naši bratje. V tem boju zmagujemo,
ker Američane prebujamo pred nevarnostjo,
o kateri smo že tolikokrat govorili in je tako očitna.
Gre za težnjo po vojaški diktaturi v tej deželi.
In tako danes,
Univerza v Tuscaloosi zdaj sprejema vse rase,
in študenta Jimmy Hood in Vivian Malone
sta se že vpisala v poletni semester.
Knjiga vam je padla!
Guverner Wallace je izpolnil obljubo
in prišel v Tuscalooso... zadržal je gručo...
- Ni bil to Gump? - Nemogoče.
Seveda je bil.
Čez nekaj let je ta jezni možiček s šolskih vrat
kandidiral za predsednika.
Nekomu pa to ni bilo všeč. Vendar ni umrl.
- Moj avtobus je tu. - Je devetka?
- Ne, štirica je. - Veselilo me je!
Spomnim se, ko so ustrelili Wallacea. Bila sem na kolidžu.
Je bil samo za dekleta ali tudi za fante?
Za vse.
Jenny je hodila na kolidž, ki je bil samo za dekleta.
A obiskal sem jo ob vsaki priliki.
To boli.
Nehaj! Kaj delaš?
- Tepel te je. - Ne! Pojdi tja!
- Billy, oprosti. - Pusti me!
Ne bodi tak... Ne odidi! Počakaj trenutek!
Ne ve, kaj dela!
Zakaj si to napravil?
Prinesel sem ti bonbone. Oprosti.
Vrnil se bom na svoj kolidž.
Poglej se.
Pridi.
Je to tvoja soba?
Ali kdaj sanjaš o tem, kaj boš nekoč?
Kaj bom? Ne bom ostal jaz?
Vedno boš ostal ti, le da boš drugačen.
Razumeš? Jaz hočem biti slavna.
Rada bi bila pevka kot Joan Baez.
Rada bi bila na praznem odru s svojo kitaro in svojim glasom.
Samo jaz.
Rada bi razumela ljudi na osebni ravni.
Rada bi bila sposobna pogovarjati se iz oči v oči.
Si že bil kdaj s punco?
Pri gospodinjstvu sedim vedno ob njih.
Oprosti.
- Je že v redu. - Oprosti.
Je že dobro.
- Že v redu. - Omotičen sem.
Pri gospodinjstvu že ni bilo tako.
Ne.
Sostanovalki sem uničil haljo.
Ni važno. Saj je tako ne maram.
Naprej, Forrest
Ustavi se, Forrest
Kolidž je hitro minil, ker sem veliko igral nogomet.
Prišel sem celo v Ameriško moštvo.
Če si tam, srečaš predsednika Združenih držav.
Predsednik Kennedy je danes sprejel nogometno moštvo,
v svoji pisarni.
Najboljša stvar pri srečanju s predsednikom
je hrana. Dajo te v sobico,
kjer dobiš vse, kar ti srce poželi.
Prvič, nisem bil lačen, ampak žejen,
in, drugič, bilo je zastonj, verjetno sem popil kakšnih 15 kol.
Kako se počutite med najboljšimi?
V čast mi je.
Kako se počutite med najboljšimi?
Zelo dobro.
Kako se počutite med najboljšimi?
Zelo dobro.
- Čestitam. Kako se počutite? - Lulat moram.
Rekel je, da mora lulat.
Čez nekaj časa so brez posebnega vzroka
tega prijetnega predsednika ubili, ko se je peljal s svojim avtom.
Nekaj let za tem so ubili še njegovega mlajšega brata,
v hotelski kuhinji.
Gotovo je težko biti brat. Jaz ne vem.
Ne boste verjeli,
a po petih letih igranja nogometa, sem diplomiral.
Čestitam!
Mama je bila tako ponosna.
Tako sem ponosna nate. Držala ti bom.
Čestitam.
Ste že razmišljali o svoji prihodnosti?
Razmišljal?
Živjo. Jaz sem Forrest. Forrest Gump.
En drek nas briga, kdo si, primitivec!
Manj kot ušiva gnida si!
Spravi svojo rit na avtobus! V vojski si!
- Zasedeno je. - Zasedeno?
Sprva je kazalo, da sem napravil napako.
Že na dan vpoklica so kričali name.
Lahko sedeš, če želiš.
Nisem vedel, koga bom srečal, kaj bo kdo vprašal.
Si že bil kdaj na ladji za rakce?
Ne, bil sem na ladji za ljudi.
Govorim o ribiški ladji.
Vse življenje že delam na njih.
Začel sem pri 9 letih na stričevi.
Hotel sem kupiti svojo ladjo, pa so me vpoklicali.
Ime mi je Benjamin Buford Blue.
Pravijo mi Bubba. Kot kakšnemu belemu kmetavzarju.
Si lahko misliš?
Moje ime je Forrest Gump. Pravijo mi Forrest Gump.
Bil je iz Bayou La Batreja, Alabama, in njegova mama je kuhala rakce.
že njena mama je kuhala rakce.
in še pred njo je njena mama.
V tej družini so vedeli vse
o delu z rakci.
Vse vem, kar je treba vedeti o delu z rakci.
Tudi sam se bom posvetil temu poslu, ko odslužim vojsko.
Gump! Kakšen je tvoj edini cilj v tej vojski?
Napraviti vse, kar mi ukažete!
Prekleto! Genij si!
Boljšega odgovora še nisem slišal!
Tvoj IQ je gotovo 160, hudiča! Nadarjen si, Gump!
Poslušajte!
Očitno sem bil kot ustvarjen za vojsko.
Nič težkega ni.
Le posteljo lepo pospravljaš in stojiš pokončno,
in na vsako vprašanje odgovoriš: "Da, narednik!"
- Jasno? - Da, narednik!
Le mreže vlečeš po dnu.
Če je dan dober, jih uloviš 50 kg.
Če gre vse v redu, dva lovita kakih deset ur,
minus stroški goriva...
- Opravljeno! - Gump!
Zakaj si orožje sestavil tako hitro?
Tako ste mi ukazali.
Kristus, to je naš novi rekord.
Če te ne bi bilo škoda,
bi te poslal v šolo za oficirje, Gump.
Nekega dne boš general!
Razstavi orožje in nadaljuj!
Kot sem govoril, rakci so sadeži morja.
Lahko jih pečeš na ražnju, žaru, v pečici, kuhaš, cvreš.
Z rakci pripravljaš nabodala, omake,
obare, jih dušiš, paniraš, pražiš.
Ponudiš jih z ananasom, limono, kokosom,
s papriko, napraviš lahko juhe, raguje,
solate, krompir z rakci, hamburger z rakci, sendvič z rakci.
To bi bilo vse.
Ponoči je v vojski samotno.
Ležali smo na pogradih in pogrešal sem mamo,
in Jenny.
Gump, poglej te joške!
Jenny si je nakopala nekaj težav
s slikami, na katerih nosi jopico s kolidža.
Vrgli so jo iz šole.
A to ni bilo slabo,
ker je lastnik nekega gledališča v Memphisu, Tennessee,
videl fotografije in Jenny zaposlil kot pevko.
Ob prvi priliki sem šel v Memphis
na njeno predstavo.
To je bila Amber Flame. Aplavz, fantje.
In zdaj za vaša ušesa in oči,
naravnost iz Hollywooda naša bitniška lepotica,
Aplavz za sladko Bobbie Dylon.
Sanje so se ji uresničile. Postala je folk pevka.
- Pokaži joške! - Prinesite ji harmoniko.
- To ni Kapitan Kangaroo? - Tu imam nekaj zate!
Prekleto!
Tepec! Ne vidiš, da pojem!
Spravite ga stran!
Utihni že!
Forrest, kaj počneš tu? Kaj delaš?
Kaj počneš, Forrest? Spusti me!
Ne moreš me neprestano reševati.
- Hotel te je zgrabiti. - Takih je še veliko.
Tega ne moreš delati neprestano.
Ne morem pomagati. Ljubim te.
Forrest, ne veš, kaj je ljubezen.
Se spomniš dne, ko sva molila?
Molila, naj me Bog spremeni v ptico, da bi odletela?
Spomnim se.
Misliš, da bi lahko odletela s tega mostu?
Kaj hočeš reči?
Nič.
Iti moram.
- Čakaj! - Forrest, ne hodi za mano!
Prosim, ne hodi za mano!
- Me lahko peljete? - Kam greste?
- Vseeno. - Pridite.
Adijo, Jenny.
Pošiljajo me v Vietnam.
V tisto čisto drugo deželo.
Počakajte minuto.
Obljubi mi nekaj.
Če boš kdaj v težavah, ne bodi pogumen.
- Samo proč teci, OK? Samo proč teci. - OK.
Ves čas ti bom pisal.
In kar naenkrat je ni bilo več.
Varno se mi vrni, slišiš?
Rekli so nam, da bo Vietnam čisto drugačen
od Združenih držav Amerike.
Če izvzamem vse pivo in pečenje mesa, je res bil.
Tu mora biti ogromno rakcev.
Vietnamci so dobri ribiči.
Ko dobimo vojno in zavzamemo deželo,
bomo v teh vodah lovili rakce ameriški ribiči.
Lovili rakce cel dan človek.
- Moja nova zajebana novinca. - Dobro jutro!
Roke dol! Ne salutirajta mi.
Povsod so ostrostrelci,
poveljniki smo lepe tarče.
Sem poročnik Dan Taylor. Dobrodošla v 4. vodu.
- Kaj je z ustnico? - Rodil sem se z velikimi dlesnimi.
Stlači to noter. Ujel se boš na kakšno žico.
Od kod sta?
- Iz Alabame! - Sta dvojčka?
Nisva v sorodu.
Preprosto je. Držita se me in učita se
od fantov, ki so tu že dlje.
Obstaja kos opreme,
po katerem razlikujemo živega vojaka od mrtvega: nogavice.
Zelene z debelim podplatom. Ohranita suha stopala.
Vedno, ko se kje ustavimo, zamenjajta nogavice.
Mekong ti požre stopala.
Narednik Sims, kje je vrv, ki bi jo moral naročiti?
- Naročila sem oddal. - Pokliči te pasje sinove...
Poročnik Dan ni bil od muh. Vesel sem bil, da sem ga imel.
Bil je iz družine z dolgo vojaško tradicijo.
Člani njegove družine so se borili in umirali
V prav vsaki ameriški vojni.
Ne bodi mevža! Že grem!
Imel je dovolj zgledov.
Iz Arkansasa sta? Poznam ga.
Little Rock je lepo mesto.
Pojdita zdaj po opremo, pozdravita narednika
in vzemita vse potrebno za boj.
Če sta lačna, imata zrezke.
Dva ustaljena ukaza: Prvič, dobro pazita na noge.
Drugič, nobenih neumnosti, recimo takih, da vaju ubijejo.
Upam, da ga ne bom razočaral.
Veliko sem bil v naravi. Imeli smo dolge sprehode.
In vedno smo iskali nekega Čarlija.
- Ustavite se! - Ustavite se, fantje!
Ni bilo vedno lepo.
Poročnik Dan je vedno dobival čudne občutke
o skalah, stezah ali cestah, in rekel nam je: Dol! tiho!
Dol! Tiho!
To smo naredili.
Ne vem veliko,
a v tej vojni so bili najboljši mladi Američani.
Dallas iz Phoenixa.
Cleveland iz Detroita.
Tex, kaj se dogaja?
in Tex... ne vem več, od kod je bil Tex.
Ah, nič.
Četrti vod, na noge!
Do reke je še 10 kilometrov. Gremo!
- Ena, dve! - Dajmo, dajmo!
Dobra stran Vietnama je bila, da sem imel vedno kam iti.
Ogenj v luknji!
Gump, preglej luknjo.
In vedno je bilo kaj početi.
V akcijo! Razkropite se! Krij ga!
Nekega dne je začelo deževati in 4 mesece ni prenehalo.
Imeli smo vse mogoče vrste dežja.
Drobcen oster dežek in težke debele kaplje.
Dež, ki je lil od strani, in včasih se je zdelo, kot
bi dež prihajal od spodaj.
Celo ponoči je deževalo.
- Forrest. - Bubba.
Naslonil se bom nate. Ti se pa nasloni name.
Da ne bova spala z glavo v blatu.
Veš, zakaj sva prijatelja?
Ker paziva drug na drugega. Kot brata.
Forrest o nečem sem razmišljal.
Nekaj pomembnega te moram vprašati.
Bi šel z mano v posel z rakci?
- OK. - Povem ti,
vse sem že premislil.
Toliko kilogramov rakcev, da odplačava ladjo.
Toliko kilogramov za bencin. Živiva pa na ladji.
Nobene najemnine ne bova plačevala.
Vse bova uredila. Delila bova na polovico.
Petdeset-petdeset. In rakcev toliko, kot jih lahko poješ.
Dobra ideja.
Bubba je res imel dobro idejo.
Celo Jenny sem pisal in ji vse povedal.
Pošiljal sem ji pisma. Ne vsak dan, no skoraj.
Pisal sem, kaj delam, in spraševal, kaj dela ona,
in ji pisal, da vedno mislim nanjo.
Da komaj čakam njenega pisma,
če bo le imela kaj časa.
Vedno sem ji povedal, da sem dobro.
Vsako pismo sem končal "Ljubi te Forrest Gump".
Nekega dne smo kot vedno hodili,
in kar naenkrtat je nekdo zaprl dež,
in posijalo je sonce.
Napad! V kritje!
- Prinesi strojnico! - Forrest, si dobro?
Strong Arm!
Ranjenca imamo! Strong Arm, tukaj Leg Lima 6!
Razumem, Strong Arm. Streljajo na nas s Point Blue...
S Point Blue! Uporabljajo avtomate in rakete! Močno nas napadajo!
- Zastoj! Zastoj! - Prekleto!
Pripravite strojnico! In namerite!
Enota je hudo oslabljena...
Umaknili se bomo, za modro črto...
Nazaj! Nazaj!
- Forrest! Teci, Forrest! - Nazaj!
- Teci! Daj, teci! - Nazaj, Gump!
Teci, prekleto, teci!
Tekel sem in tekel, kot mi je rekla Jenny.
Tekel sem tako daleč in tako hitro, da sem bil sam, kar je bilo slabo.
Bubba je bil moj prijatelj. Nisem ga mogel kar pustiti.
Kje za Boga pa si?
Ko sem se vračal po Bubbo, sem našel na tleh fanta.
Tex!
Nisem ga mogel pustiti tam samega, tako prestrašenega,
zato sem ga zgrabil in stekel z njim stran.
In vedno, ko sem se vračal po Bubbo,
je nekdo drug govoril: "Pomagaj mi, Forrest, pomagaj mi!"
Sem. Sem.
Boli me. Ulezi se. V redu bo.
Začel sem se bati, da Bubbe ne bom našel.
V veliki nevarnosti smo! Čarli je zavzel celotno področje!
Pošljite letala! Takoj!
Coleman je mrtev!
Vem, da je mrtev! Ves moj vod je mrtev!
Prekleto! Kaj delaš? Pusti me tukaj!
Poberi se! Pusti me tu!
Rekel sem, da me pusti! Prekleto!
Leg Lima 6, tukaj Strong Arm.
Letala so že na poti...
Bilo je kot bi me nekaj pičilo.
Nekaj me je pičilo.
Prekleti pasji sin!
Ne smem zapustiti voda! Rekel sem, da me pusti!
Pozabi name! Sebe reši! Si slišal, kaj sem rekel?
Spusti me! Poberi se proč!
Nisem te prosil, da me rešiš!
Kam pa greš? Po Bubbo.
Letala že prihajajo!
Vrgli bodo napalm! Ostani tukaj, prekleto! To je ukaz!
Najti moram Bubbo! L2N03
Dobro sem, Forrest. Dobro sem.
- Ne, Bubba. - Vse bo v redu.
Daj, no. Daj.
Dobro sem, Forrest.
Dobro sem. V redu sem.
Dajmo, dajmo tam zgoraj.
Če bi vedel, da takrat govoriva z Bubbo zadnjič,
bi rekel kaj pametnejšega.
- Bubba... - Forrest...
- Zakaj se je to zgodilo? - Ustrelili so te.
Kar je rekel zatem, ne bom nikoli pozabil.
Rad bi šel domov.
Bubba je bil dober prijatelj.
Še jaz vem, da tega ne najdeš za vsakim vogalom.
Bubba je hotel postati kapitan ribiške ladje,
Pa je umrl ob tisti reki v Vietnamu.
Toliko lahko povem o tem.
Bila je krogla, ne?
- Krogla? - Tisto kar vas je pičilo.
Ja. Naravnost v zadnjico.
Rekli so, da je rana vredna milijon dolarjev,
a denar ima verjetno vojska,
ker nisem dobil niti centa.
Edina korist od tega
je bil sladoled.
Lahko sem ga jedel po mili volji.
In v sosednji sobi je bil moj dober prijatelj.
Poročnik Dan, prinesel sem vam sladoled.
Poročnik, sladoled.
Čas je za kopel, poročnik.
Harper!
Cooper. Larson.
Webster. Gump.
- Gump! - Jaz sem Forrest Gump.
Kyle. Nichols.
McMill. Johnson. L2N03
Kako lahko gledaš to sranje? Ugasni!
Poslušate ameriško vojaško postajo v Vietnamu.
Kanal 6, Saigon.
Odlično, Gump. Znaš igrati tole?
Pokazal ti bom.
Skrivnost igre je v tem, da v nobenem primeru
ne spustiš žogice izpred oči.
Prav.
Ping-pong mi je šel zelo dobro od rok.
Vidiš, vsak tepec zna igrati.
Igral sem ga neprestano.
Igral sem celo takrat, ko nisem imel soigralca.
Ljudje v bolnici so rekli, da sem v tej igri doma,
Karkoli že to pomeni.
Celo poročnik Dan me je gledal.
Ping-pong sem igral še v spanju.
Poslušaj, vsakdo ima svojo usodo.
Nič se ne zgodi kar tako. Vse je del načrta.
Moral bi umreti skupaj s svojimi vojaki,
zdaj sem pa navadna pokveka! Breznoga spaka!
Poglej! Poglej me! Vidiš?
Veš, kako je, če ne moreš uporabljati nog?
Vem.
Si slišal, kaj sem rekel? Ogoljufal si me. Usojeno mi je bilo.
Da umrem na bojišču! Častno!
Taka je bila moja usoda! Oguljufal si me za njo!
Me razumeš, Gump?
To se ne bi smelo zgoditi. Ne meni. Imel sem usodo.
Bil sem poročnik Dan Taylor.
Še vedno ste poročnik Dan.
Poglej me. Kaj bom zdaj?
Kaj bom zdaj?
Vojak Gump?
- Da, gospod! - Voljno.
Dodelili so ti častno medaljo.
Poročnik Dan, dati mi hočejo me...
Kaj so napravili s poročnikom Danom?
Poslali so ga domov.
Par tednov kasneje sem zapustil Vietnam.
Slavje se je začelo s predsednikovim govorom
o potrebi stopnjevanja vojne v Vietnamu.
Predsednik Johnson je štirim vojakom podelil medalje.
Amerika je vaš dolžnik.
Bili ste ranjeni. Kam so vas zadeli?
V zadnjico, gospod.
Moralo je biti grdo. To bi rad videl.
Hudiča.
Zatem je šla mama v hotel počivat,
jaz pa sem šel na sprehod po prestolnici.
Hilary! Dobila sem veterane. Kaj boš z njimi počela?
Dobro, da je mama počivala,
ker so bile ulice polne ljudi,
ki so si ogledovali spomenike,
ter vpili in se prerivali.
Za mano! Gremo!
Kamorkoli sem šel, sem moral stati v vrsti.
Daj že!
Dober človek si. Dober.
Prav.
Neki možakar je imel govor.
Srajco je imel narejeno iz ameriške zastave.
In silno rad je uporabljal tisto "F" besedo.
"F" gor in "F" dol.
In vedno, ko je rekel "F" besedo , so ljudje vzklikali.
Pridi! Pridi sem gor!
Pridi. Ja, ti! Pridi že!
Daj. Pojdi tja!
Povej kaj o vojni.
- O vojni v Vietnamu? - O vojni v zafukanem Vietnamu!
Torej...
Le eno stvar sem lahko povedal o vojni v Vietnamu.
Le eno stvar lahko povem o vojni v Vietnamu.
V Vietnamu...
Kaj hudiča pa delaš..
Poberi se, prasec!
Kristus! Kaj pa so naredili s tem?
Ne slišim te!
Ne slišim ničesar!
Ta... tale! Daj mi to!
Glasneje!
Tale je!
Toliko lahko povem o tem.
Kako prav imaš. Vse si povedal.
Kako ti je ime? Ime mi je Forrest. Forrest Gump.
- Forrest Gump. - Gump!
Še nikoli nisem bil srečnejši.
Z Jenny sva spet bila kot rit in srajca.
Razkazala mi je mesto in mi predstavila njene nove prijatelje.
Zagrni okno! Spravi to belo rit stran od okna!
Se ne zavedaš, da smo mi tu v vojni !
- Pusti ga, naš je. - Naj ti povem nekaj o nas?
Naš namen tu, je ščititi črne vodje
pred napadi rasno nestrpnimi svinjami,
ki želijo mučiti naše črne voditelje,
posiljujejo naše ženske in uničujejo črnske skupnosti.
- Kdo je ta morilec otrok? - Moj prijatelj.
Forrest Gump. To je Wesley.
V Berkeleyju sva živela skupaj,
in je predsednik Študentskih demokratov z Berkeleya.
Tu smo, da nudimo zaščito in pomagamo vsem,
ki potrebujejo našo pomoč, ker mi Črni Panterji
nasprotujemo vojni v Vietnamu.
In vsaki vojni, v kateri črni vojaki v prvih linijah,
umirajo za deželo, ki jih sovraži.
Nasprotujemo vsaki vojni, v katerih se bojujejo črni vojaki
katere ob povratku mučijo in morijo v lastnih domovih.
Nasprotujemo vsem rasističnim in imperialističnim zakonom..
Forrest! Nehaj! Nehaj!
Ne bi te smel pripeljati sem.
Lahko bi vedel, da bo sranje.
Ne bi te smel tepsti, Jenny.
Pridi, Forrest.
Oprostite za pretep med zabavo Črnih Panterjev.
Ko to počne, ne misli resno.
Jaz te ne bi nikoli udaril, Jenny.
- Vem, da me ne bi, Forrest. - Hotel sem biti tvoj fant.
Ta uniforma je super. Čeden si v njej. Res.
- Veš kaj? - Kaj?
Vesel sem, da sva skupaj v glavnem mestu.
Jaz tudi, Forrest.
Vso noč sva se z Jenny sprehajala in pogovarjala.
Povedala mi je, kje vse je potovala,
kako je svojemu duhu odkrivala nove dimenzije
in živela v harmoniji, kar mora biti nekje na zahodu,
kajti prišla je vse do Kalifornije.
Gre kdo v San Francisco?
- Jaz grem. - Super!
Ta noč je bila nekaj posebnega za naju.
Želel sem, da se ne bi končala.
- Ne želim, da greš, Jenny. - Moram, Forrest.
Jenny? Zaneslo me je.
Zaradi vojne in tistega lažnivega pesjana Johnsona!
Nič hudega ti ne bi storil. To veš.
Veš, kaj mislim jaz?
Da se vrneš domov v Greenbow, v Alabamo!
Forrest zelo različno živiva, veš.
To je zate.
Ne morem vzeti.
Dobil sem jo samo zato, ker sem delal, kar si mi rekla.
- Zakaj si tako dober z mano? - Moja punca si.
Vedno bom tvoja punca.
Kar naenkrat je ni bilo več, spet me je zapustila.
Majhen korak za človeka,
a velik korak za človeštvo.
Mislil sem, da bom šel nazaj v Vietnam, toda odločili so se,
da bo moj boj proti komunistom bolj učinkovit če igram ping-pong,
zato sem bil v posebni službi, ter potoval po deželi,
zabaval ranjene veterane in jih učil ping-ponga.
Bil sem tako dober,
da se je vojska odločila vključiti me v ameriško ping-pong ekipo.
Bili smo prvi američani, ki so obiskali Kitajsko
po milijon letih ali nekaj takega.
Rekli so nam, da je svetovni mir v naših rokah,
jaz pa sem samo igral ping-pong.
Ko sem se vrnil domov, sem bil slaven,
celo bolj kot kapitan Kangaroo.
Tu je, Forrest Gump. Prav tu.
- Forrest Gump, John Lennon. - Dobrodošli doma.
Povejte nam, kakšna je Kitajska?
Na Kitajskem ljudje nimajo skoraj ničesar.
Brez imetja?
In na Kitajskem ne hodijo v cerkev.
- Tudi brez religije so? - Težko si je zamisliti.
Ni težko, če se potrudiš, Dick.
Čez nekaj let, ko je ta prijazni Anglež
na poti domov k svojemu fantku dajal avtograme,
ga je nekdo brez vzroka ustrelil.
Tebi so dali častno medaljo kongresa.
To je poročnik Dan.
Poročnik Dan!
Tebi so dali častno medaljo kongresa!
Res je.
Tebi, imbecilu, bebcu, ki gre na televizijo
in se smeši pred vso to prekleto deželo,
so dali častno medaljo.
Ja.
Naravnost čudovito!
Samo nekaj lahko rečem. Bog blagoslovi prekleto Ameriko!
Poročnik Dan!
Poročnik Dan je rekel, da živi v hotelu.
Ker ni imel nog, je večino časa razgibaval roke.
Desno! Desno!
Daj že!
Kaj počneš tu v New Yorku, poročnik Dan?
Državi molzem denar.
Si slep? Tu hodim! Zgini. Gremo. Daj, daj, daj!
Čez praznike sem ostal pri poročniku Danu.
Lepo leto. Pojdite domov. Bog z vami.
Si že našel Jezusa, Gump?
Nisem vedel, da ga moram iskati.
Tisti pohabljenci v bolnici ne govorijo o drugem.
Jezus to, Jezus ono. Sem jaz našel Jezusa?
Celo duhovnika so poslali k meni.
Rekel je, da Bog posluša, pomagati pa si moram sam.
Če sprejmem Jezusa v svoje srce,
bom hodil ob njem v nebeškem kraljestvu.
Si slišal, kaj sem rekel?
Hodil bom ob njem v nebeškem kraljestvu.
Poljubi mojo pohabljeno rit. Bog posluša. Kakšno sranje.
Jaz bom šel v nebesa, poročnik Dan.
Torej...
Preden greš, odvleci svojo rit do vogala
- in prinesi novo steklenico vina. - Prav.
Smo na 45. ulici v New Yorku, na Astor Plazi.
To je stari hotel Astor...
- Kaj, hudiča, je v Bayou La Batreju? - Ribiške ladje.
Koga brigajo ribiške ladje?
Ko zaslužim, jo bom kupil.
Bubbi sem obljubil,
da bova partnerja, ko bo konec vojne.
On bi bil kapitan, jaz pa njegov pomočnik.
Ker je mrtev, bom jaz kapitan.
Kapitan ribiške ladje.
Ja. Obljuba je obljuba, poročnik Dan.
Poslušajte tole!
Vojak Gump bo postal kapitan ladje.
Tistega dne, ko boš kapitan ribiške ladje,
postanem tvoj prvi pomočnik.
Če boš ti kdaj kapitan ladje, bom jaz astronavt.
Danny, o čem godrnjaš? Kaj delaš, ljubček?
- Vroča Kolesa, kdo je ta prijatelj? - Ime mi je Forrest. Forrest Gump.
To sta Spretna Karla in Dolgonoga Lenora.
Kje si bil, cukrček? Nič te ni videti.
Za božič bi moral priti.
Tommy je vsem plačal pijačo.
Imel sem družbo.
Midve sva bili tu. Na Times Squareu.
Novo leto je nekaj krasnega. Nov začetek.
Vsak dobi še eno priložnost.
Čudno, na sredi vse te zabave,
sem začel razmišljati o Jenny,
kako preživlja novoletno noč v Kaliforniji.
Devet, osem, sedem, šest,
pet, štiri, tri, dve, ena! Srečno novo leto!
Srečno novo leto, poročnik Dan!
Si trčen ali kaj? Kaj ti je?
Kaj mu je? Si v vojni izgubil tiča?
- Je tvoj prijatelj bebec? - Kaj si rekla?
Je tvoj prijatelj bebec, ali kaj?
- Ne govori, da je bebec! - Pusti jo!
Utihni! Nikoli več mu ne reci bebec!
Zakaj si jezna?
Vzemi svoje stvari in poberi se!
Moral bi nastopati. Tako patetičen si.
Poberita se!
- Debil. - Zguba. Spaček.
Ah, ne.
Oprosti, ker sem ti uničil zabavo, poročnik Dan.
Imela je okus po cigaretah.
Najbrž je menil, da nekaterih stvari ni mogoče spremeniti.
Ni hotel, da bi mu rekli pokveka,
jaz pa ne, da bi mi rekli bebec.
Srečno novo leto, Gump.
Predsednik Nixon je sprejel ekipo ping-ponga...
Si lahko misliš? Čez nekaj mesecev
so me z ekipo povabili v Belo hišo.
Šel sem. Spet.
In srečal predsednika ZDA. Spet.
A tokrat nismo dobili tako lepega hotela.
Vam je prijetno pri nas, mladenič?
- Kje stanujete? - V hotelu Ebbott.
Oh, ne. Lepši hotel poznam.
Nov in sodoben je. Poskrbeli bomo za vas.
- Varnostna služba. - Ja...
Pošljite vzdrževalca v pisarno tu nasproti.
Luči so ugasnjene in najbrž ne najdejo varovalk
in zaradi svetlobe ročnih baterij ne morem spati.
- Prav. Bom preveril. - Hvala. Lahko noč.
Zato se bom odrekel funkciji predsednika
Jutri ob 12h odstopam. Podpredsednik Ford
bo tedaj zaprisegel v tej pisarni.
- Narednik Gump! - Ja.
Tu so tvoji dokumenti za odpust. Odslužil si.
Ali zdaj ne morem več igrati ping-ponga?
V vojski ne.
In tako je bilo mojega služenja vojske konec.
Zato sem šel domov.
- Doma sem, mama. - Vem. Vem.
Louise, prišel je.
Še sanjalo se mi ni, da je imela medtem toliko obiskov.
Imeli smo vse sorte obiskov.
Vsi ti ponujajo opremo.
Eden ti je pustil ček za $ 25.000,
če boš uporabljal njihov lopar.
Rad imam svojega.
- Živjo, gospodična Louise. - Živjo, Forrest.
To vem, ampak gre za $ 25.000, Forrest.
Primi ga v roke,
mogoče se privadiš nanj.
Mama je imela prav. Čudno, kako se stvari uredijo.
Doma nisem bil dolgo,
ker sem Bubbi obljubil in obljubo vedno držim,
zato sem obiskal njegovo družino v Bayou La Batreju.
Si nor ali samo trčen?
- Trčen si, če hočeš biti. - Najbrž res.
Seveda sem se tudi poklonil Bubbi.
Živjo, Bubba, jaz sem, Forrest Gump.
Nisem pozabil tvojih besed in vse sem premislil.
Ostalo mi je še $ 24.562 in 47 centov,
Nekaj sem porabil za striženje in obleko,
mamo sem peljal na nobel večerjo,
in kupil vozovnico in tri kole.
Povej mi nekaj? Si trčen ali kaj?
- Trčen si, če hočeš biti.
Moral sem samo reči:
"Ko sem bil z ameriško ekipo na Kitajskem,
sem igral ping-pong
z loparjem Flex-O-Light",
kar je laž,
a mama pravi, da ne bo nikomur škodila.
Vse to bom porabil za bencin, vrvi,
nove mreže in čisto novo ribiško ladjo.
Bubba mi je povedal vse, kar je vedel o rakcih
in veste, kaj sem ugotovil?
Loviti rakce je težko.
Samo pet jih je.
Še malo, pa bo za koktejl.
Ne boš krstil te stare ladje?
Ladja brez imena prinaša smolo.
Še nikoli nisem krstil ladje.
Samo enega imena sem se spomnil.
Najlepšega na svetu.
Jenny se mi že dolgo ni oglasila, a veliko sem mislil nanjo.
In upal, da je srečna, kjer je.
Neprestano sem mislil na Jenny.
Poročnik Dan, kaj delate tu?
Prišel sem preizkusit moje morske noge.
Saj nimate nog, poročnik Dan.
Vem. Pisal si mi, ti tepec.
Kapitan Forrest Gump. Moral sem videti na lastne oči.
Rekel sem ti: če boš kdaj kapitan ribiške ladje,
bom jaz tvoj prvi pomočnik. Tu sem.
- Mož beseda. - Prav.
Ampak ne misli, da ti bom pravil gospod.
Ne, gospod.
To je moja ladja.
Imam občutek, če greva proti vzhodu,
bova našla rakce. Zato pojdi levo.
- Levo! - Kam?
Tja! Tam so!
- Primi krmilo! Levo! - Prav.
Gump, kaj delaš? Levo!
Tam bova našla rakce, fant!
Tam jih bova našla.
- Še vedno nič, poročnik Dan. - Sem se pač zmotil.
Kako jih bova našla?
Mogoče bi moral moliti.
Pa sem šel vsako nedeljo v cerkev.
Včasih je šel tudi poročnik Dan, a molitev je prepustil meni.
- Nič rakcev. - Kje, hudiča, je ta tvoj Bog?
Čudno, da je por. Dan to rekel, kajti ravno takrat se je Bog prikazal.
Te ladje že ne boš potopil!
Jaz sem se bal, poročnik Dan pa je znorel!
Daj no!
To je zate vihar? Daj no, ti pasji sin!
Čas je za obračun!
Ti in jaz! Tukaj sem! Pridi pome!
Te ladje že ne boš potopil!
Orkan Carmen, ki je tu divjal včeraj,
je uničil vse pred seboj.
Enako kot v vseh ostalih obalnih mestih,
je tudi celotna industrija rakcev v Bayou La Batreju
je za njim ostala v popolnem razdejanju.
Reporter je izvedel,
da je vihar preživela le ena ladja.
Louise. Louise, to je Forrest!
Zatem je bilo rakcev dovolj.
Ker so ljudje še vedno hoteli jesti rakce
in ostala je samo še najina ladja,
so pač jedli Bubba - Gump rakce. Imamo cel kup ladij.
dvanajst z imenom Jenny, veliko skladišče,
celo kape z napisom Bubba - Gump.
Rakci - Bubba Gump. To je ime naše hiše.
Čakajte malo.
Hočete reči, da ste vi lastnik družbe Bubba - Gump?
Da. Več denarja imamo kot Davy Crockett.
Slišal sem že nekaj kosmatih, a ta presega vse.
Sedeli smo ob milijonarju!
To je bila krasna zgodba.
In tako dobro pripovedujete. S takim zanosom.
Bi radi videli poročnika Dana?
Bi.
To je on.
In še nekaj vam povem o njem.
Nisem se ti še zahvalil, ker si mi rešil življenje.
Nikoli ni rekel, a mislim, da se je pobotal z Bogom.
Že drugič v 17 dneh
je predsednik Ford ušel atentatu...
- Baza kliče Jenny 1. - Jenny 1. Kaj je, Margo.
Forrest ima poziv.
Povej jim, naj ga kličejo kasneje.
- Ne počuti se dobro. - Njegova mama je bolna.
- Kje je mama? - Zgoraj.
Živjo, Forrest.
- Na svidenje jutri. - Prav.
Dobro smo te zravnali, ne, fant?
- Kaj je, mama? - Umiram, Forrest.
Pridi, sedi k meni.
- Zakaj umiraš? - Moj čas je. Samo moj čas je.
Nikar ne skrbi, srček.
Smrt je samo del življenja. Vsem je usojena.
Nisem vedela, a usojeno mi je bilo, da bom tvoja mama.
- Trudila sem se. - Dobra mama si bila.
Mislim, da človek svojo usodo ustvarja sam.
Dobro moraš izkoristiti, kar ti je Bog dal.
Kakšna je moja usoda, mama?
To moraš sam ugotoviti.
Življenje je kot škatla čokoladnih bonbonov.
Nikoli ne veš, kaj boš dobil.
Mama mi je vse pojasnila tako, da sem razumel.
Pogrešala te bom, Forrest.
Imela je raka in umrla nekega torka.
Kupil sem ji nov klobuk z rožicami.
Toliko lahko povem o tem.
Ne čakate na sedmico?
Kmalu bo prišla druga.
Ker sem bil nogometna zvezda in vojni junak
in slavna oseba in kapitan ladje
in diplomiranec, so mi mestni očetje Greenbowa
ponudili odlično službo.
Zato se nisem več vrnil k poročniku Danu.
Vendar je za moj Bubba-Gump denar skrbel on.
Vložil ga je v neko družbo s sadnimi izdelki.
Rekel je, da nama ni treba več skrbeti glede denarja.
Rekel sem:" Dobro. Ena stvar manj."
Mama je govorila: človek potrebuje nekaj denarja,
kar je odveč, je bahanje.
Pa sem ga cel kup dal cerkvi.
In cel kup sem ga dal Bayou La Batre bolnici.
In čeprav je bil Bubba mrtev in sem se zdel poročniku nor,
sem dal Bubbovi materi Bubbov delež.
Veste kaj?
Ni ji bilo treba več delati v nikogaršnji kuhinji.
Lepo diši.
In ker sem bil godziljonar in mi je bilo delo všeč,
sem kosil travo zastonj.
Ponoči pa, ko nisem imel nobenega dela
in je bila hiša vsa prazna, sem vedno mislil na Jenny.
In potem je prišla.
- Živjo, Forrest. - Živjo, Jenny.
Jenny je ostala pri meni.
Morda zato, ker ni imela kam drugam,
ali zato, ker je bila tako utrujena, da je šla spat
in je spala in spala, kot da ne bi spala že leta.
Lepo je bilo, da je doma.
Vsak dan sva se sprehajala in brbrljal sem kot opica,
poslušala je o ping-pongu, rakcih,
o tem, kako je mama šla v nebesa. Samo jaz sem govoril.
Jenny je bila skoraj ves čas tiho.
Kako si mogel!
Včasih je kamnov bilo premalo.
Nisem vedel, zakaj se je vrnila, a bilo mi je vseeno.
Bila sva kot v starih časih, spet kot rit in srajca.
Vsak dan sem ji prinesel v sobo rože,
dala mi je najboljše darilo, ki bi ga lahko kdo dobil.
So samo za tek.
Naučila me je celo plesati.
Bila sva kot družina, Jenny in jaz..
To je bilo najbolj srečno obdobje mojega življenja.
Ne boš več gledal? V posteljo grem.
Bi se poročila z mano?
Dober mož bi bil, Jenny.
Gotovo.
A ne boš se poročila.
Bolje, da se ne poročiš z mano.
Zakaj me ne ljubiš, Jenny?
Nisem pameten, a vem, kaj je ljubezen.
Forrest, saj te ljubim.
- Kam pa bežite? - Ne bežim.
Tega dne sem se brez vzroka odločil, da bom malo tekel.
Tekel sem do konca ceste in ko sem prišel tja,
sem rekel, da bi tekel še do konca mesta.
Predsednik Carter je izčrpan...
Ko sem bil tam,
sem rekel, da bom tekel čez Greenbow okraj.
In ker sem bil že tako daleč,
sem si mislil, da bi tekel čez celo Alabamo.
In prav to sem napravil. Tekel sem čez Alabamo.
Brez posebnega vzroka sem kar tekel.
Vse do oceana.
Tam sem si mislil: če sem prišel do sem,
se bom preprosto obrnil in nadaljeval.
Prišel sem do drugega oceana, in ko sem bil že tako daleč,
sem se spet obrnil in nadaljeval.
Ko sem bil utrujen, sem spal. Ko sem bil lačen, sem jedel.
Ko sem moral iti... Saj veste... sem šel.
- In tako ste kar tekli. - Ja.
Veliko sem mislil na mamo, na Bubbo, na poročnika Dana,
Predvsem pa na Jenny. Veliko sem mislil nanjo.
Že več kot 2 leti se Forrest Gump,
vrtnar iz Alabame, ustavi samo, da spi,
in teče po Ameriki. Poroča Charles Cooper.
Že četrtič na svoji poti čez Ameriko
bo Forrest Gump,vrtnar iz Alabame, danes spet prečkal Mississippi.
- Naj me vrag. Forrest! - Zakaj tečete?
- Delate to za mir v svetu? - Za brezdomce?
- Za pravice žensk? - Za okolje?
Niso mogli verjeti, da bi kdo kar tako tekel brez razloga.
- Zakaj tečete? - Hotel sem pač teči.
Hotel sem pač teči.
Ti si. Ne morem verjeti, da si res ti.
Očitno se je zdelo ljudem moje početje pametno.
Kot bi se mi v glavi sprožil alarm.
Rekel sem: "Tu je človek, ki ve, kaj hoče. Ima rešitev.
Ima odgovor." Sledil vam bom kamorkoli, g. Gump.
In tako sem imel družbo.
In zatem sem imel več družbe. Potem se nam jih je pridružilo še več.
Govorili so, da ljudem dajem upanje.
Nič nisem vedel o tem,
a nekateri so me prosili za pomoč.
Bi mi pomagali? Delam nalepke za odbijače.
In iščem dober slogan, in ker na ljudi delujete tako vzpodbudno,
bi mi morda lahko pomagali najti...
Stopili ste na ogromen pasji drek!
- Se zgodi. - Kaj, drek?
Včasih.
Kasneje sem slišal, da je
našel slogan in obogatel.
Spet drugič, ko sem tekel
je nekdo ostal brez denarja v poslu z majicami,
hotel je moj obraz na majicah,
a me ni znal narisati in ni imel fotoaparata.
Vzemi tole. Te barve ne marajo.
Lep dan želim.
Čez leta sem izvedel,
da je našel motiv in obogatel.
Kot sem rekel, družbe mi ni manjkalo.
Mama je rekla, da pustiš preteklost za sabo, preden lahko greš naprej.
Mislim, da je šlo za to.
Tekel sem 3 leta, 2 meseca, 14 dni in 16 ur.
Tiho, nekaj bo rekel.
Precej utrujen sem.
Mislim, da bom šel zdaj domov.
Kaj naj zdaj naredimo?
In tako so bili dnevi mojega teka mimo.
Šel sem domov, v Alabamo.
Pred nekaj trenutki, ob 14:25, ko je predsednik Reagan zapuščal..
.. neznani napadalec je izstrelil pet ali šest krogel.
Predsednika so zadeli v prsni koš...
Šla sem po pošto.
Nekega dne me je presenetilo pismo od Jenny,
Povabila me je, naj pridem k njej v Savannah,
in zato sem tu.
Videla me je na TV, kako tečem.
Z devetko se moram peljati do Richmondove ulice,
izstopiti in iti levo do Henryjeve ulice 1947, stanovanje 4.
Ni vam treba na avtobus.
Henryjeva ulica je nekaj križišč naprej v tej smeri.
- V tej smeri? - V tej smeri.
Veselilo me je.
Upam, da se bo vse uredilo dobro!
- Kako si? Vstopi. Vstopi. - Dobil sem tvoje pismo.
- Zanimalo me je, če ga boš. - Je to tvoja hiša?
Da. Le zdaj je v neredu. Bila sem v službi.
Lepo je. Klimatsko napravo imaš.
- Hvala. - Nekaj sem jih pojedel.
Vse izrezke o tebi spravljam.
Poglej. Tukaj tečeš.
Skrivnostna ljubezen Forresta Gumpa.
Dolgo pot sem pretekel. Veliko časa.
In tu...
Poslušaj, Forrest, ne vem, kako bi ti to povedala.
Rada bi se ti opravičila za vse, kar sem ti storila,
dolgo sem bila zmedena in...
- Živjo. - Živjo.
- To je prijatelj iz Alabame. - Živjo.
Prihodnji teden se mi spremeni urnik in bom lahko..
Ni problema. Iti moram, nekoga sem zaparkirala.
Prav. Hvala.
To je g. Gump, moj prijatelj. Ga boš pozdravil?
- Živjo. - Živjo.
- Lahko grem zdaj gledat TV? - Lahko. Ne preglasno.
- Mama si, Jenny. - Mama sem.
- Ime mu je Forrest. - Kot meni.
- Ime sem mu dala po očku. - Tudi očku je ime Forrest?
Ti si njegov očka.
Forrest, poglej me. Poglej me.
Nič ti ni treba narediti. Nič nisi napravil narobe.
Ni lep?
Česa lepšega še nisem videl.
Toda..
Je bister? Ali...
Zelo bister je. Eden najbolj bistrih med vrstniki.
Vse je v redu. Pojdi k njemu.
- Kaj gledaš? - Bert in Earnie.
Forrest, bolna sem.
Si se prehladila in kašljaš?
Nekakšen virus imam. Zdravniki ne vedo, kaj je.
Ne morejo mi pomagati.
Lahko bi šla z mano domov.
Z malim Forrestom bi živela pri meni v Greenbowu.
Skrbel bom zate, če si bolna.
Bi se poročil z mano, Forrest?
Prav.
Sedite, prosim.
Forrest? Čas je, da začnemo.
Živjo. Tvoja kravata.
Poročnik Dan.
- Poročnik Dan! - Živjo, Forrest.
Nove noge imaš. Nove noge!
Ja, nove noge imam. Po naročilu,
aluminijeva zlitina. Za vesoljske ladje jo uporabljajo.
Čarobne noge.
To je moja zaročenka Susan.
- Poročnik Dan! - Živjo, Forrest.
- Poročnik Dan, to je moja Jenny. - Lepo, da sva se končno srečala.
Forrest, vzameš Jenny za svojo ženo?
Jenny, vzameš Forresta za svojega moža?
Razglašam vaju za moža in ženo.
- Živjo. - Živjo.
Te je bilo v Vietnamu strah?
Ja. No, ne vem.
Včasih je nehalo deževati in so se prikazale zvezde.
Takrat je bilo lepo.
Tako kot tik preden gre sonce za vodno gladino.
Vedno je bilo miljon iskric na vodi.
Kot tisto gorsko jezero. Tako čisto je bilo.
Kot bi bila namesto enega neba dva, eno nad drugim.
In nato, ko v puščavi vzhaja sonce,
Ne moreš razločiti, kje se nehajo nebesa in se začne zemlja.
Bilo je tako lepo.
Škoda, da nisem bila s tabo.
Bila si.
Ljubim te.
Umrla si neke sobote zjutraj.
Poskrbel sem, da ležiš tukaj, pod najinim drevesom.
In da so hišo tvojega očeta zravnali z zemljo.
Mama je govorila,
da je umiranje del življenja.
Želim si, da ne bi bilo.
Malemu Forrestu gre prav dobro.
Kmalu bo moral spet v šolo.
Vsak dan mu pripravim zajtrk, kosilo in večerjo,
poskrbim, da se počeše in si vsak dan umije zobe.
Učim ga igrati ping-pong. Zelo dober je.
Forrest, ti si.
Veliko ribariva.
In vsak večer bereva. Tako bister je, Jenny.
Bila bi tako ponosna nanj. Jaz sem.
Napisal ti je pismo.
Pravi, da ga ne smem prebrati.
Ne smem ga, zato ti ga bom pustil tu.
Ne vem, kdo ima prav, mama ali poročnik Dan.
Ne vem, ali ima vsakdo od nas svojo usodo,
ali vsi samo plavamo, kamor nas slučajno odnese.
Mogoče je oboje.
Mogoče se dogaja oboje hkrati.
Toda pogrešam te, Jenny.
Če kaj potrebuješ, nisem daleč.
Tvoj avtobus gre.
To pa poznam.
Pokazal jo bom v šoli in povedal,
da ti jo je brala babica.
Moja najljubša knjiga.
Tako.
Forrest!
- Hotel sem ti reči, da te imam rad. - Tudi jaz te imam rad, očka.
Tu bom, ko se vrneš.
Saj veš, da je to šolski avtobus?
Seveda. Vi ste Dorothy Harris, jaz pa Forrest Gump.