Så den här skådespelerskan är den enda du velat ha som inte vill ha dig?
Ja! Jösses, är det så här du har det?
- Du är visst jättekär i henne. - Ja.
Och i pjäsen kysser jag henne och rör vid henne.
Men sen går hon hem med regissören och mitt hjärta brister!
Det är så kul att se dig ha såna här känslor!
- Hej. - Hej.
Monica, pappa ringde och berättade att tant Sylvia har dött.
Ja. Ja.
Vi är rätt tagna allihop.
Har jag missat nåt- ska inte döden vara nåt sorgligt?
Tant Sylvia var inte så trevlig.
Nej, hon var en elak, gnällig hagga.
Tråkigt att hon dog. Sa pappa nåt om dockskåpet?
- Du får det. - Jag får dockskåpet!
Ett dockskåp - vad coolt! Jag hade bara en tunna.
- Hade du en tunna som dockskåp? - Nej, jag hade bara en tunna.
- Du ska få leka med mitt dockskåp. - Får jag?
När du vill. När jag var liten ville jag jämt leka med det-
- men det var nåt man fick titta på - inte röra.
Så sa min mormor till mig också.
VÄNNER
- Hej, Sophie. - Hej, Rach.
Tack för lunchen. Du behövde inte gå med ända upp.
Det är okej.
Vi har inte damunderkläderna här uppe på kontoret.
Jag inser det...
- Sommarkatalogen. - Nu börjar det likna nåt.
- Rachel, jag behöver Versace-fakturan. - Hej, Du jobbar inte för mig...
- Min vän Chandler Bing. Joanna. - Bing - bra namn.
Det är gaeliska och betyder: "Kalkonen är klar."
- Då går jag. Trevligt att träffas. - Detsamma.
Hej då, Chandler.
- Vad är det för fel på honom, då? - Han larvar sig jämt, jag är van.
Nej... är han gift eller så?
Nej, det är han absolut inte...
- Rachel... äsch, glöm det... - Jag kan fråga åt dig om du vill.
Verkar det för desperat, som nåt Sophie skulle göra?
- Jag är här... - Jag vet.
Titta, va! Tapeterna har bleknat lite.
Och mattan är lös. Ekparkett!
- Hej. - Hejsan,
- Monica, det är ju jättefint! - Jag vet!
Här är jag, redo att leka. Jag tog med lite grejer. Kolla...
- Vad är det? - En hund. Det måste finnas en hund.
Inte en som kan pinka på taket.
Den är stor eftersom huset är byggt där det dumpats radioaktivt avfall.
Ska huset snyta sig i den här?
Nej, det där är spöket som ska vara på vinden.
- Jag vill inte ha nåt spöke. - Det vill ingen.
Men nu finns det ett, eftersom indianernas begravningsplats låg här.
Så huset står på radioaktivt avfall och indianernas begravningsplats...?
- Det kan inte stämma. - Du vet inte mycket om USA: s regering.
- Hej. - Hej.
- Jag måste prata med dig. - Visst, vad är det?
- Jag menade Chandler. - Jag vet...
Men om det är nåt, så...
Kul att ni kan umgås naturligt igen.
Min chef Joanna frågade en massa om dig.
Så hon blev lite småtänd...?
Hon blev impad...? Hon kollade in "the Chan Chan Man"!
Det där måste jag ha drömt. Är du intresserad?
Hon var cool och snygg... Visst!
Tack! Nu kommer hon att älska mig.
Dinosaurien anfaller - In i huset, allihop!
Sluta nu...
Inga dinosaurier, inga spöken, inga jättehundar. De passar inte in.
Då, så...
Kom, dinosaurie. Vi är inte välkomna i det här fantasilösa huset.
När vi ändå är inne på det- dinosaurier skäller inte.
De små gör det.
Hej, Kate. Jag var på den där restaurangen du pratade om.
- Kom och prata med mig lite. - Jag åt där. Fisken var jättegod...
- Jag heter Lauren. Kates inhoppare. - Joey Tribbiani.
- Jag vet, jag tillhör dina fans. - Va...?
Jag planerade mina lektioner så att jag kunde se dig i "Våra bästa år".
- Lägg av...! - Absolut.
Tills de kickade ner dig i hisstrumman.
Ja, jag fick verkligen kicken...
Du är så rolig! Har du lust att gå och ta en drink efteråt?
- Visst... det låter bra. - Då ses vi då.
Dags för lite skådespeleri, min talande rekvisita.
Hej! Titta på mitt nya dockskåp!
Titta!
- Vad är det här? - En rutschbana i stället för trappa.
Intressant...
- Vad är det här? - Lakritsrummet. Möblerna går att äta.
Och när det kommer gäster kan de sova i bäddchokladsoffan.
- Vilket coolt hus! - Vill ni gå in i Doftrummet?
Hör ni! Har ni sett mitt nya vitrinskåp?
Titta nu. Och...
Så där gör min pappas hus också.
Hur gick det? Berätta allt.
Filmen var bra, middagen var bra och den friska New York-kvällen var fin.
Fast jag kunde ju inte njuta av det för Joanna var så trist!
Chandler var fantastisk!
Vi fann varandra direkt. Redan när han kom och hämtade mig...
Sa han det? Och han är så snäll. Visst?
Och så rar. Han skulle ringa - så tar jag det direkt.
- Vad roligt! - Förstör det inte nu.
Gå inte. Snälla...?
Hallå? Så det är du... ett ögonblick.
Jag tänker ta det här samtalet.
När vi fortsätter sen hoppas jag få se det där magiska-
- som vi inom teatern kallar att leva sig in i ögonblicket!
Han är ju rena farsen! Vad ser du i honom?
Han är fantastisk. Vilket jag inte kan säga om jumpertjejen du träffar.
Jag bryr mig inte om jumpern. Det är det som finns under som räknas.
Sen när bryr du dig om vem jag träffar?
- Det gör jag inte. Vill du det? - Vill du att jag ska vilja det?
- Vill du? - Vad då...?
Vi blir väl tvungna att fortsätta där vi slutade.
- Gå inte. Snälla...? - Varför skulle jag stanna?
Sluta... Sluta!
Ni spelar uselt.
Det här är en urdålig pjäs. Vi ses i morgon.
- Vi som har premiär om en vecka... - Det ordnar sig nog.
Eftersom vi blev klara tidigt- ska vi gå och måla muggar?
Va?
Det där stället jag berättade om...
Ja visst, ja... det la jag ju verkligen på minnet.
Fast jag tror jag måste öva på min roll ikväll.
- Vi ses i morgon. - Okej.
- Gonatt.
- Allt okej...? - Ja...
- Hur ska vi göra med den här scenen? - Jag vet inte.
- Det behövs mer passion. - Hur menar du...?
Adrienne vill ha ett skäl att stanna.
Då kan inte Victor bara kyssa henne, han måste övertyga henne ordentligt.
Han kanske kan ge henne en tungkyss...
Eller ta tag i henne och lyfta upp henne.
Då kan hon linda benen runt midjan på honom.
Och slita upp skjortan och kyssa hans bringa och mage.
Och med tänderna sliter han av henne klänningen... och biter henne!
Och i slutet av scenen tar han henne, med primitiv, djurisk...
- Ungefär så? - Ja, nåt i den stilen...
- Hej. - Hej.
Dricker du så här tidigt?
- Nej, jag hade framgång med Kate. - Vad roligt!
Det var helt otroligt. Efter att vi hade älskat...
Då tittade jag på henne när hon sov. När hon andades in och andades ut...
Jag visste att hon drömde, för hennes ögon såg ut så här...
Hon har missuppfattat det. Allt jag sa var:
"Det här får vi göra om nån gång. Jag ringer!"
Hur kunde hon då få för sig att du skulle ringa...?
Man säger så.
Varför inte: "Trevligt att träffas. God natt."
Rakt ut så där?
Där står vi och hon väntar sig att få höra att jag ska ringa-
- och då bara kommer det, tvångsmässigt.
Rachel, killar menar inte alltid att de ringer. Har du aldrig upplevt det?
- Nej, de har alltid ringt. - Attans...
- Har han ringt? - Nej...
Varför inte? Han sa ju det.
Han kanske är rädd för framgångsrika kvinnor.
Lägg dig inte i, Sophie.
Varför har han inte ringt?
Han kanske tycker att det känns pinsamt eftersom du är min chef...?
Varför skulle han tycka det? Det kanske är du som tycker det?
Om du inte vill att din vän ska träffa nån du jobbar för, är det lätt ordnat.
Ring henne genast!
Nu fick jag massor av skärsår...
"Varför har han inte ringt, Rachel. Varför? Han sa att han skulle ringa."
Hon har blivit helt tokig!
Hit med en telefon då.
Hon skyller på mig. Du måste ringa.
Man kan inte ringa och säga: "Om du inte märkte det gillar jag dig inte."
- Då får du bjuda ut henne igen. - Nej, hon är tråkig...
...och har en äcklig mascaraklutt i ögonvrån!
Du får bjuda ut henne igen och avsluta det så att hon fattar.
- Och säg inte att du ska ringa henne. - Okej, då får det bli en lunch...
...och hädanefter fixar jag mina egna träffar. Ordna aldrig nåt mer åt mig!
- Fast det där menade jag inte... - Jag vet.
- Mon? - Jag är i duschen!
Det brinner... det brinner!
- Hej. - Hej.
Jag har förklarat för Lauren hur det ligger till.
- Har du pratat med Marshall? - Om vad?
Om det som hände mellan oss.
Nej, det behöver han inte få veta-
-så gör ingen stor affär av det.
Vad menar du - det var ju en stor grej...
Menar du att det inte betydde nåt för dig? Så bra spelar du inte.
Det var en stundens ingivelse bara.
Har du aldrig legat med nån tjej som det betytt mer för än för dig?
Nej...
- Hej, Kate. - Hej, Lauren.
- Hej. - Hej, ditt svin.
- Förlåt att jag skrämde dig. - Ingen fara.
Förresten så kollade jag bara om massagemunstycket funkade.
Hej-
Jag har försökt ringa dig. Det har brunnit.
Men herregud! Vad har hänt?
Vi tror att det började här, i Doftrummet.
- Hann alla ta sig ut? - Giraffen och piraten har klarat sig.
- Vad är det här? - Nej, titta inte där!
Fosterdockorna!
Det är inte så farligt, men du har nåt där jämt-.
Tack för lunchen då.
- Det var jättetrevligt. - Ja, visst var det?
- Maten var jättebra. - Visst var den?
- Var rädd om dig nu. - Du med.
- Jag ringer - det här får vi göra om! - Det ser jag fram emot.
- Nån som har ringt, Rachel? - Hos Sophie.
- Chandler! Tänker du ringa henne? - Nej,
Förlåt, jag är så svag och patetisk.
- Tala om det för henne nu! - Jag kommer inte att ringa dig.
Va?
Förlåt. Jag är ledsen att jag sa det, när jag inte tänker göra det.
Det är inte ditt fel, eller Rachels.
Jag har problem med kvinnor.
Jag klarar inte av förhållanden, närhet...
...mascarakluttar.
Jag är ledsen, men det kommer inte att funka.
Det här var ju inte så kul, men jag uppskattar din uppriktighet.
Då, så...
Jag ringer - det här får vi göra om nån gång!
Beth, jag borde ha tänkt mer på dina känslor innan jag följde med dig hem.
Jag har förstått hur du måste ha känt det - förlåt.
Kan du förlåta mig?
Fint... tack. Hej då.
Jennifer? God dag, mrs Laurio.
Är Jennifer hemma? Inte det...
Jag behöver faktiskt prata med er också.
[Swedish]