Emily? Emily!
"Tulkaa, lapsoset, vien teidät pois" -
"odottaa lumottu maailmain"
"Tulkaa, lapsoset, aika leikkiä ois..."
- Elijah! Oletko nähnyt siskoani, Emilyä? - En.
Katso, he noituvat!
Voi luoja! Metsään!
Emily!
- Hän on jo kuollut. - Ei vielä!
Herätä isäni! Kutsu vanhemmat, heti!
Emily!
Tulehan, lapsonen.
Voi kyllä.
- Emily. - Mitä?
Katsokaa. Upea aamu jälleen.
Ällöttävää!
- Siskot! - Kyllä, Winnie. - Olemme tulossa, Winnie.
Tuota pikaa... Anteeksi.
Sen täytyi olla kiusanhenki.
Rakkaani... Pikkukirjaseni.
On jatkettava loitsua, pieni kunniavieraamme on saapunut.
Herää, kultapieni.
Tule vain mukaan. Niin sitä pitää.
- Mary! - Täällä...
- Anteeksi. - Heipä hei.
- Sarah ei auta yhtään. - Houkuttelin lapsen tänne.
Anna hänen olla, hän teki osuutensa.
- Olet oikeassa... - On sen aika!
Tässä: "Kiehuta täydellä liekillä, lisää 2 tippaa syyläöljyä."
Anna kun minä, se painaa. Tee sinä se, minä teen tämän.
"Sekoita pöllön verta kanssa yrtin punaisen."
"Sekoita kolmesti, ota hius päästä kiskaisten."
"Lisää ripaus rokkoa ja kuolleen miehen varvas."
- Tuo tuore sellainen. - Kuolleen miehen varvas!
Lisää kuolleen miehen varvas...
Kuolleen, kuolleen, kuolleen, kuolleen, kuolleen, kuolleen...
- Ai, se kuolleen miehen varvas. - Tuore sellainen.
Kuollut mies, kuolleen miehen varvas, lisää...
Lopettakaa tuo! Minun pitää keskittyä!
Anteeksi...
Hänen pitää keskittyä.
"Vihreän sisiliskon sylkeä."
- Haistan lapsen... - Mitä sanoit?
Lapsi.
Siskot, tulkaa tänne.
- Vielä yksi asia, niin se on valmista. - Niin?
Lisätkää sekaan hieman omaa kieltänne.
Voi, Winnie, olet mestarillinen.
Valmista maistettavaksi!
Tippa tätä ja hänen elämänsä on minun!
- Tarkoitan, meidän. - Niin.
No niin, tyttö. Avaahan suusi.
- Ei! - Poika!
- Napatkaa hänet, senkin hölmöt! - Sain hänet. Tiesin haistaneeni pojan!
Nappasin hänet. Vauhtia nyt.
Mene pois taikaliemeni lähettyviltä!
- Winnie! - Taikaliemeni!
Emily!
Winnie.
Katso.
Siskot, valmistautukaa!
Hänen elämänvoimansa. Taikaliemeni toimii!
- Ottakaa kiinni käsistäni. Jaamme hänet. - Winnie, kuinka anteliasta sinulta.
Siskot, vartokaahan!
Olen kaunis! Pojat rakastuvat minuun!
Olemme nuoria!
No, ainakin nuorempia...
Se on hyvä alku!
Siskot!
Winifred, olet kuin nuorekas tyttö.
Valehtelija! Mutta tulen olemaan nuorekas ikuisesti, -
imettyäni elämän Salemin jokaisesta lapsesta!
Tehdään uusi liemi!
Senkin noita! Maailmassa ei ole tarpeeksi lapsia tekemään sinusta nuorta ja kaunista!
Noita?
Kuulitteko, miksi hän teitä nimitti?
Mitä tekisimme hänelle?
Grillataan ja fileoidaan hänet.
- Ripustakaa hänet koukkuun ja antakaa minun leikkiä! - Ei!
Kirja-rakas, tule äidin luo.
Kyllä, hänen rangaistuksensa tulee olla täyteläisempi, -
paljon kihelmöivämpi. Yllätä minut, kultaseni.
Katsotaanpa: "Muistinmenetys, liikavarpaat, kylmänpuremat, kolera."
- Pystymme parempaankin. - Niin.
Katsotaanpa, mitä meiltä löytyy.
Täydellistä! Kuten aina.
- Hänen rangaistuksensa ei ole kuolema. - Eikö?
Vaan elää ikuisesti syyllisyytensä kanssa.
- Winnie, minä hän elää? - Taaemmas nyt!
"Väännä luita ja taita niskaa."
"Lisää vuosikertaa tuokaa, mustaakin mustempi turkki luokaa!"
Noidat! Pimeyden tyttäret! Avatkaa tämä ovi!
- Piilottakaa lapsi! - Lapsi! - Vauhtia nyt!
Noidat? Ei täällä mitään noitia ole, sir!
Älkää nyt pelihousujanne repikö!
Olemme vain kolme mukavaa, ompelevaa mummoa!
Viettämässä rauhallista koti-iltaa!
Imien elämän lapsosista!
- Winifred Sanderson? - Niin?
Kysyn nyt viimeisen kerran:
- Niin? - Mitä olette tehneet pojalleni, Thackerylle?
- Thackery? - Vastatkaa!
- Enpä tiedä... - Puhu!
Kissa vei kieleni.
Tämä on... Kamalan epämukavaa.
Siskot, laulakaa!
"Kolmesti elohopealla puhdistun ja syljen kahteentoista pöytään!"
Älkää kuunnelko! Peittäkää korvanne!
"Typeryksille, siis kaikille heille, jumalaton kirjani nyt puhuu teille!"
"Halloweenina, kun on täysikuu, povesta maan meitä neitsyt kutsuu!"
Palaamme vielä! Jokaisen lapsen sielu on oleva minun!
Häivy! Tiehesi, peto!
Thackery Binx parka. Hänen vanhempansakaan eivät tienneet, -
mikä hänestä tuolloin 300 vuotta sitten tuli.
Sandersonin sisarukset hirtettiin Salemin asukkaiden toimesta.
Jotkut yhä väittävät, että Halloween-öisin -
musta kissa vartioi vieläkin vanhaa Sandersonien taloa, -
varoittaakseen jokaista, joka saattaisi herättää noidat!
Älä jaksa...
Vain niin? Keskuudessamme näyttää olevan epäilijä.
Herra Dennison, haluaisitko jakaa kanssamme -
kalifornialaisen, laiskan ja värikkään näkökantasi?
Okei. Ottaen huomioon, että te salemilaiset -
olette kaikki kiinnostuneita mustista kissoista, noidista ja sellaisista.
- "Sellaisista?" - Hyvä on.
Jokainen tietää, että Halloween keksittiin makeisvalmistajien toimesta.
- Se on salaliitto! - Halloween sattuu perustumaan -
muinaiseen juhlaan nimeltä Pyhäinpäivän aatto.
Sinä yönä kuolleiden sielut saavat palata maan päälle.
Hyvin sanottu, Allison.
Siltä varalta, että Jimi Hendrix näyttäytyy, tässä on numeroni.
Max... Ei mitään mahkuja.
- Allison! - Hei. - Pyydän anteeksi.
- Ei ollut tarkoitus nolata sinua. - Et nolannutkaan.
- Olen Max Dennison. - Tiedän. Muutit tänne äskettäin?
- Kyllä, viime viikolla. - Varmasti suuri muutos. - Todellakin.
- Etkö tykkää asua täällä? - Lehdet ovat upeita, mutta...
- En tiedä, kaikki nämä Halloween- jutut. - Etkö usko niihin?
- Kuten Sandersonin sisaruksiin? - En todellakaan.
- Et edes Halloweenina? - Varsinkaan silloin.
Karkki, tai kepponen!
- Christie, odota minua. - Enpä taida. - Täältä tullaan!
Seis! Kuka olet?
Max. Muutin tänne juuri.
- Mistä? - Los Angelesista.
L.A.?
- Hemmo! - Tötterö.
Olen Jay. Tässä on Ernie.
Monestiko on sanottava, ettei nimeni ole enää Ernie.
- Se on Ice. - Ice?
Tässä on Ice.
Poltetaan paukut.
- En polta. - L.A:ssa pidetään terveistä elämäntavoista.
Onko sinulla yhtään rahaa, -
Hollywood?
- Ei. - Hitsi.
Emme saa sinulta pilveä, emmekä käteistä.
Miten kulutan iltapäiväni?
Voisit opetella hengittämään nenäsi kautta?
Vilkaiskaapa uusia kenkiäni.
Siistit. Anna kun kokeilen.
- Myöhemmin, hemmo! - Nähdään, Hollywood!
- Hei, Max! Miten koulussa meni? - Se on syvältä!
Hei, varo suutasi.
Miksi pakotit minut muuttamaan tänne!
Hänellä ei ollut kenkiä jaloissaan.
Se on varmasti vain joku mielenilmaus.
Hei, kaverit.
Allison.
Olet pehmeä. Haluan vain...
- Böö! - Dani!
Pelästytinpäs sinut!
Olen Allison... Suutele minua!
Äiti ja isä käskivät sinua pysymään poissa huoneestani!
Älä marise!
Arvaa mitä? Viet minut Halloween-kierrokselle.
- En tänä vuonna, Dani. - Äiti sanoi, että sinun täytyy.
- Hän voi viedä sinut. - He lähtevät kunnantalon juhliin.
Olet kahdeksan, mene yksin!
Ei käy, tämä on ensimmäinen kertani! Eksyn!
Sitä paitsi ulkona on täysikuu! Sekopäät ovat liikkeellä!
Älä nyt, Max. Etkö voisi olla yhtenä iltana mukava?
Ole kiltti?
Meillä oli ennen hauskaa Halloweenina, muistatko?
Se olisi niin kuin ennenkin.
Ei! Menneet on kuopattu!
Sano mitä sanot, mutta viet minut!
Lyödäänkö vetoa?
Äiti!
Vauhtia töppösiin! Noitumisen aika on alkamassa!
- Eikö olekin pelottava noita? - Näytät tosi pelottavalta.
Entä sinä, Max? Mitä sinä esität?
- Rap-artistia. - Vai niin.
Eikö hattusi pitäisi olla sivuttain?
- Sanokaa "Halloween"! - Halloween! - Halloween!
- Karkki tai kepponen! - Karkki tai kepponen!
- Piristy nyt, Max. - Voimmeko jo lähteä kotiin? - Emme.
Mennään tätä kautta.
Dani.
- Pysähdy ja maksa tulli, napero. - 10 suklaapatukkaa. Ei lakritsaa.
- Karkkipussi esiin. - Potkaise tyhjää, juntti.
Hei, nössö.
- Haluatko roikkua sähkötolpassa, kääpiö? - Niin!
Senkun kokeilet, isoveljeni on mukana.
Max!
- Hollywood! - Voi ei!
Olet keräämässä karkkia?
Olen vain pikkusiskoni turvana.
Sepä mukavaa.
- Pidän asustasi! - Niin!
Mitä esität? New Kid On The Blockia?
Ihan vain tiedoksesi, hän pelaa nappulaliigassa.
- Oikea kovis! - "Olen nappulaliigassa!"
Niin!
- Odotas. Jokainen maksaa tullia. - Työnnä hanuriis, finninaama.
- Sinä senkin... - Hei! Ice, tässä. Käy kimppuun.
Dani, mennään.
- Mäntti. - Ja Hollywood, kengät ovat juuri sopivat!
- Karkki tai kepponen! - Olisit lyönyt häntä.
Hän olisi tappanut minut.
- Olisit sentään kuollut miehenä. - Hei!
Nolasit minut juuri koulukavereiden edessä!
Joten kerää karkkisi ja häivy elämästäni!
Haluan lähteä kotiin!
- Karkki tai kepponen! - Karkki tai kepponen! - Hei. On vielä runsaasti...
Dani, olen pahoillani.
Karkki tai kepponen!
Minä vain vihaan tätä paikkaa.
Kaipaan ystäviäni.
- Haluan kotiin! - Tämä on kotisi nyt, joten totuttele siihen.
Niin.
- Anna minulle vielä yksi mahdollisuus? - Miksi pitäisi?
Koska olen veljesi.
- Katsos tuota. - Mitä?
Kuun ylitse lensi juuri jotain.
- Juksasinpas. - Mentiin, kurttunaama.
Katsos tätä taloa!
Rikkaita ihmisiä.
Luultavasti pakottavat meidät juomaan siideriä ja antavat omenoita.
- Kirjanpitäjäni suositteli halpaosakkeita. - Niin.
- Karkki tai kepponen! - Karkki tai kepponen!
Jättipotti!
- Max Dennison. - Allison!
Vai Allison...
Luulin, ettei Halloween kiinnosta sinua.
- Ei niin. Vien vain pikkusiskoani ympäriinsä. - Sepä mukavaa.
- Teen niin aina. - Vanhempani pakottivat hänet.
Haluatteko te siideriä?
- Ei. - Tietty!
Kiitos.
No, minkälaiset juhlat ovat?
Tylsät. Vain vanhempieni ystäviä. He järjestävät nämä vuosittain.
Jouduin karkkihommiin.
- Dani, pidän asustasi. - Kiitos.
Minäkin pidän sinun asustasi.
En tietysti voinut pukeutua tuollaiseen, koska minulla ei ole...
Miksi kutsuitkaan niitä, Max? Daisareiksi?
Max tykkää daisareistasi. Itse asiassa, hän rakastaa niitä.
- Noidat kiinnostavat minua. - Niinkö? Niin minuakin.
Opimme juuri koulussa niistä sisaruksista.
Tarkoitat Sandersonin sisaruksia?
Tiedän heistä kaiken. Äitini johti museota.
Onko heistä museo?
On, mutta se suljettiin, koska siellä tapahtui paljon outoja asioita.
Miksemme lähtisi käymään vanhalla Sandersonien talolla?
Ihan tosi, tee minusta uskova.
Okei, vaihdan vain vaatteet. Eivät he minua kaipaa.
Max, en tule sinne, -
koulukaverini kertoivat kaikkea siitä paikasta. Se on outo!
Dani, hän on unelmieni tyttö.
- Mitä sitten? Vie hänet elokuviin, kuten normaali-ihmiset. - Dani!
Tee tämä mielikseni, niin teen mitä haluat.
- Ole kiltti? - No hyvä on.
Ensi vuonna lähdemme kierrokselle Wendynä ja Peter Panina.
Trikoissa, tai muuten ei käy.
Okei, sovittu. Hyvä on.
Legendan mukaan, sadan lapsen luut on haudattuna näihin seiniin.
Sepä hienoa...
Yök.
En näe mitään.
Täällä jossain on katkaisija.
Löysin sytyttimen.
Täällä on alkuperäinen pata. He nukkuivat yläkerrassa.
Varokaa, mihin astutte. Lattia on vanha.
"Tämä on Winifred Sandersonin noidan käsikirja."
"Itse paholainen antoi sen hänelle."
"Se on tehty ihmisnahasta" -
"ja pitää sisällään hänen voimakkaimmat ja ilkeimmät loitsureseptinsä."
Ymmärrän kyllä.
Mikä tuo on?
Se on mustaliekkinen kynttilä.
Mustaliekkinen.
"Tehty hirtetyn laardista."
"Se kuulemma herättää kuolleet täysikuun aikana," -
"kun neitsyt sytyttää sen Halloween-iltana."
Sytytetäänpä se ja tavataan vanhatpiiat.
- Haluatko sinä tehdä sen? - Ei kiitos.
- Typerä kissa! - Okei, Max, riittää jo pelleily.
On aika lähteä. Mennään, Allison.
Max, hän on oikeassa. Lähdetään.
Älkää nyt viitsikö. Se on vain pelkkää hokkuspokkusta.
Max, en laske leikkiä. On aika lähteä!
Max, ei!
Mitä tapahtui?
Neitsyt... Sytytti kynttilän.
Olemme kotona!
Kosto on suloinen!
- Näettekö, siskot? Kiroukseni toimi täydellisesti! - Koska olet täydellinen!
Tiesin jättäneeni padan päälle. Enkö sanonut? Tiesin sen!
Onnea tuova rotanhäntäni! Juuri mihin jätin sen!
Mutta kuka sytytti kynttilän?
Herää. Herätys, unikeko.
Minulla oli ikävä sinua. Oliko sinulla minua?
- Tulkaahan nyt, meillä on töitä. - Winnie. - Niin?
Haistan lapsia.
Napatkaa heidät!
Se on pikkutyttö.
Seitsemän. Ehkä kahdeksan. Ja puoli.
Anna meidän leikkiä sen kanssa!
Tule esiin, kultaseni. Emme satuta sinua.
Rakastamme lapsia!
Luulin jo, ettette tule, siskot.
- Tervehdys, pikkuinen. - Minä toin teidät takaisin. - Ajatella.
Niin nätti, pieni... Lapsi.
Katsokaa nyt häntä. Ja niin hyvin ruokittukin, eikö?
Kerrohan, kullannuppu, mikä vuosi nyt on?
1993.
Siskot, olemme olleet poissa 3OO vuotta.
Winnie, kuinka aika lentääkään, vai mitä?
Kuolleena!
Oli mukava tavata, mutta... Minun on parasta lähteä.
Jäisit illalliselle.
Minä... En ole nälkäinen.
Mutta me olemme.
- Keittoa! - Hei!
- Päästäkää irti pikkusiskostani. - Käristä hänet, Winnie.
Ei, anna kun minä. Leikitään hänellä.
Sinä. Tuonne!
En ole kadottanut taitojani, näettekö?
- Winnie... - Max!
- Hei vaan. Hyvästi. - Hei, hei.
Max!
- Mary! - No, hei...
- Okei! - Jätä veljeni rauhaan!
- Max! - Nappaan sinut!
- Napatkaa hänet! Ja ottakaa tämä... Peto kimpustani! - Max, mentiin!
Ulos! Vauhtia!
Ottakaa se pois!
Hei!
Olette pelleilleet suuren ja voimakkaan Maxin kustannuksella, -
nyt saatte kärsiä seurauksista. Kutsun kuoleman tulisateen.
- Tuli minkä? - Kuoleman tulisateen. - Kuoleman tulisateen.
Hän tekee tulta käsillään.
Voi! Kuoleman tulisade!
Tulkaa, senkin idiootit! Painukaa suojaan!
Tulkaa, senkin typerykset!
Hyvin tehty, Max!
- Se oli sinun vikasi! - Osaat puhua.
- Ihanko totta. Ottakaa loitsukirja. - Te idiootit!
Vauhtia nyt!
E-ei, ei ole! Se on kuoleman tulisade!
Ottakaa heidät kiinni! Kirjani!
Älä! Hänellä on kirjani!
- Kirjani! - Hän vei sen! - Kirjan!
- Max! Tännepäin! - Ala tulla! Tätä tietä!
Mikä häpeä!
- Winnie! - Olemme kuolleita! - Suu kiinni!
- Se on pelkkää vettä! - Mitä?
- Kovin virkistävää. - Idiootti! Poika huijasi meitä!
Ja varasti kirjan! Perään!
- Tu-tumma joki. - Ehkä se ei ole syvä.
- Tämä kestää! - Varovasti, Winnie.
- Kestää kuin kivi. - Mutta... Sehän on tie!
- Kivikovaa. - Siskot! Kirjani!
Tulkaa! Tämä on hautausmaa!
Se on siunattua maata. Noidat eivät voi astua tänne.
- Se puhuu. - Ai...
Seuratkaa minua!
Täällä. Haluan näyttää teille jotain.
Näytän teille tarkalleen, mitä meillä on vastassamme.
"William Butcherson, kadotettu sielu"?
Billy Butcherson oli Winifredin rakastaja, -
mutta löysi tämän puuhastelemassa siskonsa Sarahin kanssa, -
joten hän myrkytti miehen ja neuloi hänen suunsa tylsällä neulallla, -
ettei tämä pystyisi puhumaan salaisuuksista edes kuolleena.
- Winifred oli mustasukkaista sorttia. - Olet Thackery Binx.
- Kyllä. - Joten tarinat ovat totta.
Tulkaahan, haluan näyttää jotain muutakin.
Teinejä taas. Vihaan Halloweenia.
Tämä on vuoden kurjin ilta. Haluatko auttaa?
- Keitä... Te oikein olette? - Poikia?
Noidan metsästäjiä! Käyttävät mustia kaapuja ja kantavat kirveitä, -
tehdäkseen polttopuita roviotamme varten.
- Pidä minua. - Onpa nätti hämähäkki.
Siskor! Antakaas, kun teen yhden asian selväksi.
Taika, joka toi meidät takaisin, -
toimii ainoastaan tänään, Pyhäinmiestenpäivänä.
Kun Aurinko nousee, muutumme tomuksi.
- Tomuksi? - Kärvennymme! - Kärvennymme? - Vanukasta!
Onneksi taikaliemi, jonka kehitin sinä yönä jolloin meidät hirtettiin, -
pitää meidät hengissä ja nuorina ikuisesti.
Epäonneksi, sen taikaliemen resepti on loitsukirjassani, jonka se pikkuvaras ryösti!
Siksi onkin järkevintä, eikö niin, siskorakkaani, -
että löydämme sen kirjan, keitämme taikaliemen, -
ja imemme elämän Salemin lapsista ennen auringonnousua!
Muuten näytös on ohi! Kuihdumme! Lakkaamme olemasta!
Ymmärrättekö?
Selitit sen kauniisti, Winnie, aloitit sillä seikkailujutulla -
ja sitten hitaasti... - Selitti mitä?
- Tulkaa! Lentoon! - Lentoon!
Pikkusiskoni elämä varastettiin minun vuokseni.
Vuosikaudet odotin kuolemaa, jotta pääsisin perheeni luo.
Mutta Winifredin kuolemattomuuden kirous piti minut hengissä.
Sitten eräänä päivänä ymmärsin, mitä tehdä ikuisella elämälläni.
Emilyn suhteen epäonnistuin, mutten epäonnistu toiste.
Kun Winifred palaa siskoineen, olen pysäyttämässä heitä.
Olen vartioinut taloa kolme vuosisataa Halloweenina, -
tietäessäni, että joku hölmö neitsyt saattaa sytyttää sen kynttilän.
- Hieno homma, hölmö. - Hei, olen pahoillani, OK?
Vastassamme on kolme vanhaa noitaa nykyaikana.
- Kuinka siinä voisi käydä? - Huonosti.
- Pysy poissa sieltä! - Miksi?
Se pitää sisällään Winifredin vaarallisimmat loitsut. Hän ei saa saada sitä.
Poltetaan se sitten.
Taika suojaa sitä.
Pelkkää hokkuspokkusta!
- Sarah! - Niin? - Mary!
- Max! - Urhea pikkuneitsyt, joka sytytti kynttilän.
- Voin olla ystäväsi. - Häivy siitä!
- Kirja! - Mitä?
- Tule äidin luo! - Enpä usko!
Thackery Binx, senkin naispuolinen mätäpaise!
- Yhä hengissä? - Ja odottamassa sinua!
Hön on odottanut turhaan!
Ja epäonnistutte pelastamaan ystävänne, -
kuten sinä epäonnistuit pelastamaan siskosi!
Ota se kirja!
- He eivät voi tehdä meille mitään täällä? - Eivät he. - En pidä tavasta, jolla sanoit tuon...
"Uskoton rakastaja, kuollut kauan sitten, syvässä unessa, petinä matoisia maita," -
"heiluta varpaita, avaa silmäs, kurkota sormes' kohti taivaita."
"Elämä on ihanaa, älä ujostele mua."
"Jaloilles' nouse, kun käsken sua!"
Max!
Mitä?
Hei. Hei, Billy.
Nappa nuo lapset! Ylös!
Ylös siitä montusta! Nopeammin!
Täällä!
Kyllä!
Oletko kunnossa?
- Mikä paikka tämä on, Binx? - Salemin vanha krypta. - Tässä, ota kirja.
- Se on yhteydessä viemäriin, joka johtaa kadulle. - Kuinka viehättävää.
- Älä katso ylös, Dani. - Älä huoli, en katso.
Kaikki hyvin. Olen jo vuosia metsästänyt täällä hiiriä.
- Hiiriä? - Voi luoja. - Voi luoja. Hienoa.
Voihan juustokuorrute! Hän on sekaisin!
Kirottu Thackery Binx! Piru periköön!
Billy, mitä kautta hän meni?
Billy, kuuntele.
Seuraa noita lapsia, senkin matomotelli, ja tuo kirjani!
Etsi sitten meidät! Odotamme heitä!
Lopeta tuijottaminen! Ala painua siitä kolosta!
Perhanan perhana, tuplaperhana! Luudat!
Tätä tietä!
Luuta.
He ovat täällä, tiedän sen. Minä tiedän sen, mutta missä?
- Haista heidät, Mary. - He ovat...
En pysty. He ovat liian kaukana. Kadotin heidät!
Teen sisälmyksistäsi korsetin, tyttö! Häpeä!
Hyvä on. Meidän on päihitettävä heidät.
- Kun Billy tulee kirjani kanssa... - Kirja!
...olemme valmiina! - Valmiina!
- Sarah! - Sarah!
- Aletaan kerätä lapsia. - Miksi?
Koska, senkin iso narri, tahdomme elää ikuisesti, -
emmekä ainoastaan huomiseen asti.
Mitä enemmän viemme lasten elämiä, sitä pidempään elämme!
- Niin! Lentäkäämme! - Lentoon! - Odottakaa!
Siskot. Minulla on ajatus.
Koska tämän illan on sanottu olevan kamalin ja stressaavin, -
niin ehdotan että muodostamme rauhoittavan ringin.
- Olen rauhallinen! - Voi, sisko.
Et ole täysin rehellinen itsellesi, vai mitä?
Annahan tulla. Hymyile minulle.
Tulkaa perässä. Ei ole enää pitkä matka.
Katsotaanpa. Mihin suuntaan. En muista. Katsokaa, tänne!
Ajattele jotain rauhallista.
- Vesikauhuisia lepakoita. - Nam! - Mustaa ruttoa. Äidin skorpionipiirasta.
- Äiti. - Äiti. - Äiti.
Kupla, rupla, olen pulassa.
Sanohan, ystävä, mikä vekotin tämä on?
Kutsun sitä... Bussiksi.
- Bussi. - Bussi?
- Mikä se tarkoitus on? - Kuljettaa teidänlaisia upeita olioita -
suurimpiin fantasioihinne.
No, komistus, haluamme...
...lapsia.
Sitä täytynee yrittää muutaman kerran, mutten usko sen olevan ongelma.
- Hypätkää kyytiin. - Loistavaa! Kiitos.
Kiitos!
Tarvitsen pikajäätä. Te tytöt saatte minut kuumaksi!
- Mene, Binx! - Tulkaa tänne! Tätä tietä!
Kiiruhtakaa!
Tikapuut ylös!
- Mene vain! - Varovasti.
Hei, kullanmuru, onko kukaan sanonut, että sinulla on kauniit silmät?
Binx! Varo!
Töyssy!
- Binx! - Töyssy!
Voi luoja.
- Ei. - Minun vikani.
Max, eikä ole.
- Katsokaa! - Max!
Vihaan aina tuota. Mitä?
Sanoinhan, etten voi kuolla. Dani, oletko kunnossa?
- Olen! - Okei, sitten mennään!
Seis!
- Haistan lapsia. - Loistavaa.
Hei, sulotar, enkö saa tietää puhelinnumeroasi? Paikkakuntaa?
- Haluat reittiaikataulun? - Voi, inhoaisit minua aamulla.
- En inhoaisi. - Usko pois, kyllä vain.
Ilonpilaaja.
Mitä tämä on, siskot? Outoja piikkejä.
Hyvästi, kuolevainen bussipoika.
- Voi sentään. - Mitä nuo ovat? Mikä tuo on?
- Mikä se on? - Menninkäisiä.
Olkaa siunattuja.
- Riittää! - Siskot, olen kovin hämilläni.
Minä... Haistan lapsia, mutten näe yhtään.
- Olen kadottanut voimani! - Nyt riittää! - Anteeksi.
- Olemme noitia. Olemme ilkeitä! - Ilkeitä. - Mitä äitikin sanoisi, jos näkisi meidät nyt?
- Äiti. - Äiti.
- Isäntä! - Isäntä! - Isäntä!
- Voi sentään! - Hän auttaa meitä! - Minkälaiset asut nuo nyt ovat?
- Sandersonin sisarukset? - Palveluksessanne!
En ole nähnyt teitä vuosisatoihin. Mutta tulkaa nyt sisään.
Tulkaa tupakoimattomien puolelle.
- Tulkaa vain, tätä tietä. - En voi uskoa, että se on hän!
Älkää astuko hännälleni!
- Konstaapeli! - Tarvitsemme apuasi.
Mikä hätänä?
- Kerro hänelle. - Kerro vain.
Tuota...
Katsos kun... Muutin tänne vasta.
Asia on nyt niin... Minä...
Murtauduin Sandersonien vanhaan taloon ja herätin noidat kuolleista.
Katso nyt, otin loitsukirjankin.
- Sytytitkö mustaliekkisen kynttilän? - Kyllä.
Hyvä on, siirrytään jalkakäytävälle.
Hän on neitsytkin.
Tules tänne.
- Oletko neitsyt? - Olen.
- Ihanko totta? - Tatuoinko sen otsaani?
- Konstaapeli, tämä ei ole kepponen. - Oikeasti!
Asetan henkeni alttiiksi suojellakseni yhteisöä ja te mukulat teette tällaista?
- Häipykää. - Tule, Dani. - Viekää tuo kissa mukananne!
- Mikä naurattaa, Eddie? - Mukulat vain kiusasivat.
Luulivat, että olen oikea poliisi.
Haluan esitellä pikkunaisen.
- Hänellä on pikkunainen. - Kuulostaa maukkaalta.
- Petunianaama. - Mitä?
Lopettaisitko tuon? Meillä on seuraa!
- En välitä, olen sairas ja väsynyt... - Siskot!
...näihin pukuleikkeihin. - Saatana nai Meduusan. Näettekö nuo käärmeet?
En halua olla tässä leikissä mukana.
Kolme lempinoitaani!
Ettekö te harput ole turhan vanhoja karkkeihin ja kepposiin?
- Aamulla olemme nuorempia. - Niin.
- Tietysti, niin minäkin. - Kävin hänen kanssaan ulkona Ystävänpäivänä.
Suokaa anteeksi.
Hienot luudat!
Unohtakaa lapset. Tarjoan omasta padastani.
- Winnie! - Niin? - Sinulle.
Isäntä, pyydän. Entä kirja?
Siihen pääsemme myöhemmin. Mary, tee pitkä juoksu!
Voisit olla kova pakki!
Isäntä, tanssisitteko kanssani?
Kas vain!
Kidutuskammio!
Kulta, kylpyhuoneen vaa'an mukaan olen laihtunut pari kiloa...
Isäntä.
No niin, se siitä. Juhlat ovat ohi!
Häipykää talostani! Lähtekää! Ulos!
- Anteeksi. - Rauhoitu, hyytelönaama.
Suu tukkoon, Saatana.
Isännälle ei pitäisi puhua tuollaiseen äänensävyyn.
- He kutsuvat minua isännäksi. - Kohta kuulet, miksi minä kutsun sinua.
Torttunaama, vie Clark- patukkasi ja häivy talostani!
Pakota meidät!
- Niin! - Hunajaiseni...
Ralph! Käy kiinni!
Winnie! Winnie!
- Luutani! - Luutani! - Luutani!
Varastettu! Kirottua!
Katsokaa, siskot. Tämä on Clark-nimisen miehen suklaapäällysteinen sormi.
Karkkia. Miksi isäntämme antaisi meille karkkia?
- Koska hän ei ole isäntämme. - Eikö? Eivätkä nämä ole menninkäisiä.
- Näettekö? - Lapsia!
- Kummajaiset! - Siskot!
Pyhäinmiestenpäivästä on tullut hauskanpidon yö, -
jolloin lapset pitävät asuja ja juoksentelevat ympäriinsä!
Ympäriinsä, ympäriinsä...
- Winnie, edes yksi lapsi? - Ei!
Hienoa. Miten löydämme isän ja äidin täältä?
Hei, hei.
"Nuo sormet hiuksissain, katseen huiman sulta sain"
"se riisuu tajuntain, se on noituutta vaan"
- Etsin äidin. - "En pysty siltä suojautumaan"
"Kuumuus sulattaa tunteet nää, ei hyödytä käyttää järkeään"
- Isä! - Ei, vaan "Dadcula".
Hyvänen aika. Kuka tämä viehättävä nuori verenluovuttaja on?
Isä! Sattui jotain kamalaa.
- Dani? Mikä hätänä? - Ei, Dani on kunnossa.
Hyvä. Suokaa anteeksi. Tulkaa tänne.
Äiti?
Ketä sinä esität?
Madonnaa.
Tiedäthän sinä... Vai mitä?
Puhu, Max. Oli se mitä hyvänsä.
- Tule tänne. - Mitä?
Tämä kissa tässä, Binx. Hän osaa puhua.
Veljeni on neitsyt, joka sytytti mustaliekkisen kynttilän.
Noidat nousivat kuolleista ja ovat perässämme.
Paljonko olet syönyt karkkia, kultapieni?
En yliannostusta, äiti. En ole syönyt yhtään.
He ovat oikeita noitia, osaavat lentää ja aikovat syödä kaikki Salemin lapset!
Etsitäänpä isäsi.
Leijailkaa ympäriinsä.
Löytäkää heidät!
- Max, nyt saa riittää! - Isä, jos huijaisin...
- Rauhoitu nyt. - Mutta he tulevat...
- Etkö tajua, miten hölmöltä tuo kuulostaa? - Max!
- Max, oikeasti... - He ovat täällä!
- Löysitkö heidät? - Anteeksi.
- Etsikää heidät. - Täällä ei ole ketään, kultapieni.
- Tässä, pidä tätä. - Täällä ei ole ketään. - Odota. Max! - Minne olet menossa?
Sarah!
Heippa.
- Tule tänne! Löysitkö heidät? - Löysinkö kenet?
- Lopettakaa soittaminen! - Minulla oli kappale kesken!
Tämä on hätätapaus! Pieni hetki vain!
Kuuntelisiko jokainen?
- Hermostutat vain kaikkia. - Kuunnelkaa häntä!
- Lapsenne ovat vaarassa. - Mitä tarkoitat?
3OO vuotta sitten Sandersonin sisarukset noituivat ihmisiä.
Nyt he ovat nousseet haudoistaan.
Olen tosissani! Tämä ei ole vitsi!
Tämä on mennyt jo tarpeeksi pitkälle.
Tämä kuulostaa hölmöltä, mutta he ovat täällä!
Tuolla!
Kiitos hienosta esittelystä, Max.
"Noidun teidät" -
"ja nyt olette minun"
"Ette voi estää aikeitain," -
"teille valehtele en" - Ei!
Älkää kuunnelko!
"On kulunut 3OO vuotta siitä, kun loitsuttiin se taika"
"Noita on palannut nurkilleen ja on takaisinmaksun aika"
"Noidun teidät"
- Hyvä vitsi, hyvää Halloweenia! - Ei, olen tosissani!
- Jo riittää pelleily. - Teidän on uskottava!
"Ja nyt olette minun!"
Ryhdistäydytään. Liikettä, kaverit.
Tervehdys, Salem!
Nimeni on Winifred! Entä teidän?
"Noidun teidät"
- "Ja olette poissa" - "Poissa, niin poissa"
"Loitsun sait päälles," -
"vahvan sellaisen" - "Niin vahvan, niin vahvan"
"Säälittävät elämänne on nyt kirottu"
"Kaikista noidista olen se pahin"
"Noidun teidät" -
"ja nyt olette minun" - Binx, missä olet?
"Varo vaan, varo vaan"
"Jollet usko, on paras ruveta taikauskoiseks'"
"Kysy vaikka siskoiltain" - Äiti! Isä! Luojan kiitos! - Hei, Max, hieno show.
- Peittäkää korvanne! - "Noidun teidät"
Mitä?
- "Noidun teidät" - Olisipa minulla kamera.
"Sano-että-piiraan-nuolet Ehkä-jopa-siihen-kuolet"
- "In-kama-koray-ah-ma" - "In-kama-koray-ah-ma"
- Hei! - Korkealta! - Sano! - Hei-hei!
Heipä hei!
Tanssikaa! Tanssikaa, kunnes kuolette!
Binx, tule!
- Tämä on huono juttu! - Max, älä nyt! Rauhoitu!
Vie Dani takaisin kotiin, äläkä päästä häntä näkyvustäsi!
Max, en jätä sinua.
Kaverit, kuka haluaa poreammeeseen?
Niin, Angelo, aika paha.
Matalaksi!
- Haistan... - Niin? - Winnie, haistan... - Niin, niin?
Haistan... Turskan.
Tiedäthän, se on pohjakala. Joskus tulee paistettua, -
ihanien leivänmurujen ja voin kera. Tai oliiviöljyn.
Se täytyy paistaa 175 asteessa, tai muuten se maistuu...
Sarah!
Sain ajatuksen.
- Mikä paikka tämä on? - Haiskahtaa lapsilta.
Se on lastenvankila.
Tervetuloa lukiohelvettiin.
Olen juontajanne, Boris Karloff Jr.
Tänne. Tiedän olevani oikeassa.
On aika tavata kolme osallistujaamme.
Sarah, Mary, sekä Winifred Sanderson.
Oletko lukenut hyviä loitsu- kirjoja viime aikoina?
Noidat, jäljille!
Ottakaa se kiinni!
"Hei, tervetuloa kirjastoon."
"Haluaisin kirjan."
"Minkälaista kirjaa etsit?"
Saimme heidät!
- "Etsin lastenkirjaa." - Niinkö?
- Poloiset! - Täällä on lämmin.
Tulta!
Se on kuumaa!
Jää hyvästi, Winifred Sanderson!
- Kyllä! - Palakaa!
Kyllä! Hienoa!
Teimme sen, Binx. Pysäytimme heidät.
Olen yrittänyt sitä 3OO vuotta. Siitä lähtien, kun he veivät Emilyn.
Kaipaat häntä kovasti?
Et voi syyttää itseäsi siitä. Siitä on jo pitkä aika.
Pidä Danista hyvää huolta, Max.
Et osaa arvostaa mitään, ennen kuin menetät sen.
Hei, Binx! Minne luulet meneväsi?
Olet nyt Dennison, kamu. Yksi meistä.
Tule, Binx. Lähdetään kotiin.
Kotiin.
Koti.
Äiti? Isä?
Meillä on uusi kissa! Äiti?
He ovat kai vielä juhlissa. Tule sisään.
Olet nyt minun kisuni.
Saat maitoa ja tonnikalaa joka päivä ja saalistat hiiriä vain huviksesi.
Teet minusta sellaisen lihavan, hyödyttömän kotikissan.
Aivan varmasti.
- Niin. - Tiedäthän, Binx, pidän sinusta aina huolen.
Lapsenikin pitävät sinusta hyvän huolen.
Ja heidän lapsensa sen jälkeen ja heidän taas sen jälkeen, -
aina ja ikuisesti, -
iäti.
Hei vaan. Haluan kirjani.
- Haluatko murskata kurpitsoja? - En.
Katsellaanko sitten ikkunoista, kun mimmit riisuuntuvat?
Kello on 03:OO. He ovat jo riisuneet.
- Keksi sinä sitten jotain! - Minulla on huono olo.
- Koska söit liian paljon karkkia, senkin possu! - Etsi heidät, Mary.
- Etsi heidät. - Okei, Winnie.
- Kyllä! - Hei, noita, vie naamasi muualle.
- Väärä poika. - Niinpä tietysti! - Olen pahoillani, Winnie.
Miksi minut kirottiin noin idioottimaisten sisarien kanssa?
Huono mäihä, luulisin.
Miksi aina rumat muijat valvovat myöhään?
Muijat?
Meillä ei ole aikaa! Täytyy tehdä taikaliemi ulkomuistista!
Hei! Päästäkää ulos!
- Olemme tosi pahoillamme. - Meistä olette oikein söpöjä.
Hiljaa! Minun täytyy ajatella.
- Olkaa kilttejä! - Muista nyt, Winnie.
- Nyt muistan!
- Olin tässä. - Niin? - Ja kirja oli tässä.
Mary, olit tässä. Sarah, tanssit takana idioottimaisesti.
- Ja kirja sanoi... - Niin? - Muistan sen kuin eilisen.
- Niin? - Syyläöljyä ja kuolleen miehen nenä.
- Kuolleen miehen varvas! - Hän yrittää keskittyä!
- Ei. - Jatka!
- Hänen peukalonsa. - Peukut? Saattoi olla. - Vai ikenet?
- En tiedä. Peukut, ikenet? - Kuolleen miehen pakarat?
- Kuulostaa... - Äidin? - Hauskat. - Kiinalaista?
Se on kiinalaiset! Kuolleen miehen kiinalaiset!
Sellaista ei ole olemassakaan.
- Olet oikeassa. - Olenko? Minä?
Ei hyödytä. En muista reseptiä.
Minun... On saatava kirjani!
- Jätä hänet rauhaan! - Oksennan kohta!
Kirja! Tule kotiin, tai ilmoita sijaintisi!
- Hei. - Hei.
Voi luoja, kello on viisi aamulla.
Vanhempani tappavat minut.
- Minun pitäisi mennä. - Voisitpa jäädä.
Binx-parka.
Niin. Binx-parka.
- Olen hänelle paljosta velkaa. - Niin.
Keksisimmekö jonkin keinon auttaa häntä?
Se kirja.
Noidat käyttivät sitä noituessaan hänet.
Ehkä siinä on jokin vastaloitsu.
Enpä tiedä, Binx käski olla avaamatta sitä.
Noidathan ovat kuolleet, mitä haittaa siitä olisi?
Ole sitten varovainen.
Olen.
- Pidä kädestäni. - Selvä.
Ei mitään outoa vielä.
Winnie, haluatko lyödä minua? Piristäisikö se sinua?
- Hyvä on. Niin sitä pitää. - Tämä loppuu tähän.
- Ei. - Tunnen sen. - Okei.
Olemme tuhon omia. Tunnen kuoleman jäisen henkäyksen niskassani.
- Mary? - Mitä? - Vie minut ikkunan luo.
- Tämänkö? - Haluan hyvästellä. - Kyllä, Winnie.
- Hyvästi. - Hei-hei.
- Hyvästi, julma maailma. - Hei-hei, julma maailma.
- Hyvästi elämälle. - Hei-hei, elämä.
- Hyvästi, hyvästi. - Hyvästi-hei.
- Hyvästi kaikelle. - Kaikelle.
Tarkkana, siskot! He ovat avanneet sen!
Juuri, kun aikamme oli päättymässä!
- Tulkaa, lennetään! - Millä?
Yön sydämeen!
Winnie?
Luuta!
Kuunteles tätä.
Ainoastaan suolarinki voi suojella teitä noituudelta.
- Yritimme vain auttaa. - Älkää auttako!
Tästä kirjasta ei ole kuin harmia. Ymmärrätkö?
- Ehkä meidän pitäisi lähteä. - Okei.
Äiti? Isä?
Eivät ole vieläkään kotona. Omituista.
Heillä on varmasti hauskaa.
Enpä tiedä. Jokin on vialla.
Tuntisin oloni turvallisemmaksi, jos meillä olisi suolaa.
Suolaa.
Mitä siinä lukee?
Neuvoo tekemään ringin suolasta suojaksi zombeja, -
noitia ja entisiä poikaystäviä vastaan.
Niinkö? Entä uudet poikaystävät?
Dani.
Dani!
Max, kirja on poissa.
Sanonpahan vain, että jokin on vialla.
- Dani, herää. - Karkki tai kepponen!
- Tätäkö etsit? - Vai tätä?
Alas, poika.
Suolaa!
Kuinka nokkela pikkunoita!
Mutta se ei pelasta ystäviäsi.
Tulkaa, siskot. Kynttilän taika on lopuillaan.
- Aamu lähestyy. - Hei-hei.
Max!
Laskekaa minut alas! Päästäkää minut!
Dani? Dani?
Dani!
Max...
- Nouse ylös. - Oletko kunnossa?
- Tule, nouse. - Missä Dani on?
Käytä ääntäsi, Sarah! Täytä sillä taivaat!
Tuokaa ne äpärät kuolemaansa!
"Tulkaa, lapsoset, vien teidät pois," -
"odottaa lumottu maailmain."
"Tulkaa, lapsoset, aika leikkiä ois," -
"taikuuden puutarhassain."
Dani!
Hei! Tyypit!
Älkää kuunnelko häntä! Hei, täällä ylhäällä!
- Älkää kuunnelko! - Max! Nyt keksin.
- Mitä? - Winifred sanoi, -
että kynttilän taika on pian ohi, -
ja että aamu lähestyy.
Mustaliekkinen kynttilä herätti heidät ainoastaan yhdeksi yöksi.
Jolleivät he onnistu viemään lasten henkiä -
auringonnousuun mennessä, he muuttuvat tomuksi.
Mutta miten saamme auringon nousemaan?
Heillä on Dani.
Tarvitsemme ihmeen.
Lapset tulevat.
- Hienoa, Sarah. - Hyvä!
Päästäkää minut!
Pidäthän kiirettä? Varo!
Pois tieltä! Liikettä!
- Oksennan kohta... - Ovi auki!
Ei enää karkkia, olkaa kilttejä!
Pian teidän kaikkien henki on minun, -
minusta tulee jälleen nuori ja kaunis, ikuisiksi ajoiksi.
Iällä ei ole merkitystä! Myit sielusi!
Olet rumin koskaan maan päällä elänyt, tiedät sen!
Sinä kuolet ensimmäisenä.
- Ei! - Tämä valmista on!
- Avaa hänen suunsa. - Ilomielin.
- Dani, älä juo sitä! - Suu kiinni, sinä!
- Älä juo sitä, Dani! - Avaahan nyt suusi.
- Suu auki... - Hän puri minua!
- Valmistautukaa kuolemaan! Jälleen. - Sinä!
- Sinulla ei ole voimia täällä, typerys! - Hollywood!
- Ehkä ei! - Tule tänne! - Mutta on sinun taikaasi vahvempi voima, -
ja se on tieto! - Älä nyt viitsi!
Ja tiedän yhden asian, jota sinä et!
Ja mikähän se on, hemmo?
Päivänvalon säästö.
"Päivänvalon säästö."
Winnie!
Aurinko! Ei!
- Max! Päästä minut täältä! - Aurinko!
Sattuu!
- Älä huoli, Binx! Hoidan tämän! - Kuuma! Kissa kuumalla katolla!
Hei! Päästä minut täältä!
Apua! Hollywood! Auta meidät ulos!
Tötterö.
- Kyllä! - Päästä minut ulos!
- Tule, Dani, lähdetään! - Päästä minut ulos!
Max! Haluan nähdä hänen muuttuvan tuhkaksi!
Puhalla sillä!
Allison!
Olen elossa!
Kirottu poika. Huijasi meitä taas.
- Olet oikeassa. Kuten aina. En vain tiedä, miten... - Se on kiroukseni!
- Se ja te kaksi. Pois kimpustani, senkin typerykset! - Anteeksi.
Katso! Kynttilä on lähes sammunut ja taikaliemeni...
Ihana taikaliemeni...
Katso! Siinä on juuri tarpeeksi yhdelle lapselle.
Tuokaa se purnukka!
Pian nyt! Liikettä!
Hienoa! Mikä tuuri!
Tämä on täydellinen sille kaupunkilais-äpärälle!
- Meillä on lapsi. - Hän! - Hän!
Ja katso, Winnie! Lapsia on tulossa lisää. Tulkaa sisään.
Winnie, teemme lisää taikalientä, koska kirja on meillä!
Ei ole aikaa!
Haluan napata se pienen rotan- naamaisen pojan, joka sanoi minua...
- Älä sano... - Rumaksi?
- Voi, kulta. - Hän loukkasi minua.
- Hän on mustasukkainen. - Hän ei edes tunne minua!
- Olen aina halunnut lasta. - Tiedän.
Ajattelin hommata yhden. Paahtoleivän päällä!
- Nasta lautaan, Max! - Seuraavatko he?
- Eivät. - Hyvä.
Aja sivuun! Näytä ajokorttisi!
Vastustatko pidätystä?
Niin sitä pitää!
Nopeasti!
- Juokse! - Mene, mene!
Pian nyt! Liikettä niveliin!
- Max! - Odota, Dani!
Juokse, Dani! Vauhtia!
Billy! Kuuntele minua!
Tappakaa hänet, jos täytyy! Kunhan tuotte sen lapsen!
Ja vipinää punttiin, senkin läpimätä, märkivä haava!
Älä kuhni! Liikettä nyt!
Tulehan nyt! Tapa hänet!
Tee se nyt!
Vinssi! Vanha harppu!
Sinä oravanhampainen, mopilla lentävä helvetin tulikärpänen!
Olen odottanut vuosisatoja sanoakseni tuon.
Sano mitä haluat, kunhan et hönkäile tännepäin.
Billy! Tapoin sinut jo kerran!
Tapan sinut uudestaan, senkin toukkainen kiusanhenki!
Pidä päästäsi kiinni!
- Max, juokse! - Liikettä! Pois tieltä!
Odota! Ei!
Hän on hyvä zombie. Mentiin.
Mennään jo. Meidän on pideltävä heitä aamuun asti. Se on ainut toivomme.
Hei, Billy.
- Olet täällä turvassa. - Kiitos.
- Kaikki hyvin, Dani? - On kyllä.
Hyvä on sitten. Sisään vain.
Nyt he tulevat! Billy, pidä Danistä kiinni!
Max, Allison, hajaantukaa!
Viimeisen kerran, valmistautukaa kohtaamaan loppunne!
Senkin pikkutuholainen. Olen saanut sinusta tarpeekseni.
- Billy! - Painu helvettiin!
Olen käynyt siellä. Ihastuttava paikka.
Billy, pudotit tämän.
Voi luoja.
Max!
Dani!
Hei vaan, isoveli!
Hyvä on, senkin pikkupeikko.
Yritä kestää, Dani!
Nyt opit olemaan nimittelemättä ihmisiä rumiksi!
Avaa suusi! Sanoin: avaa suusi!
Nolasin sinut!
- Anna se purnukka tänne! - Laske hänet, tai rikon sen!
Jos rikot sen, hän kuolee!
- Max! - Ei!
Sinulla ei ole vaihtoehtoa! Sinun on otettava minut!
Kuinka typerää kuolla siskonsa puolesta.
Mene!
- Dani! - Dani! - Voi, Billy!
- Billy! - Oletko kunnossa?
- Laske hänet alas! - Poika! - Max!
Siunattua maaperää!
- Siskot! - Winnie, olen tulossa!
Vedä! Kovempaa!
Vauhtia nyt!
Annan sinulle opetuksen, jota et koskaan unohda!
Sarah!
Apua!
- Tässä! - Vedä! - Kovempaa!
Pidä kiinni, Max!
Päästä irti!
Kirja!
Winnie!
Hyvästi.
Hei-hei.
Mitä?
Juuri niin.
Max!
Max? Oletko kunnossa?
Olen, luullakseni.
- Pelastit henkeni. - Pakkohan minun oli. Olen isoveljesi.
- Rakastan sinua, kurttunaama. - Ja minä sinua.
Lähdetään.
Hei sitten, Billy. Nuku hyvin.
- Hei, Billy. - Niin?
Kiitos.
Missä Binx on?
Binx?
- Hän on poissa, Dani. - Hän on kuolematon, muistatko?
Herää, Binx!
Kuten viimeksi!
Dani, mennään. Älä turhaan sure.
- Binx, sinäkö? - Niin.
Noidat ovat kuolleet. Sieluni on vihdoin vapaa.
Vapautit minut, Dani. Kiitos.
Hei Max, kiitos kun sytytit kynttilän.
Thackery! Thackery Binx!
Se on Emily.
Olen aina luonanne.
Thackery Binx, mikä kesti?
Olen pahoillani, Emily.
Minun piti odottaa 3OO vuotta, jotta neitsyt sytyttäisi kynttilän.
Ja minä luulin Los Angelesia bailukaupungiksi...
Suomennos: Toni Kajander